Jeg så det i ansiktet ditt. Alt du ville gjøre med ham. Alt han fortjente.
Karma er noe dritt, hva?
KANSKJE: AGATHA WIGGS
Erika.
Kontoret sa du ville snakke med meg.
Ja. Men det kan vente.
Er du sikker? Du dro langt for å si noe.
Tror du virkelig at Agatha Wiggs har gjort dette?
Sprøtt, hva? Wiggs har visst plaget ham de siste fire årene.
Klandret ham for bilulykken hvor sønnen ble drept.
Ringte Nile Jarvis politiet?
Wiggs skrev en bok om ham.
Han anmeldte en mulig kidnapping.
Det var derfor politiet kontaktet FBI.
Det stemmer også med videofilene på Wiggs' laptop.
Herregud.
Hun tok opp mange timer med tidskodet video.
Hun holdt gutten i live inntil for et par timer siden.
KANSKJE AGATHA WIGGS
Ta telefonen.
-Skal du ta den? -Er det greit?
Ja, vær så god. Jeg venter nede.
Hallo? Aggie? Hvor er du?
Aggie?
Faen.
Aggie, hvor er han?
Aggie?
Aggie!
-Aggie? -Shelley, herregud. Takk og pris.
-Hvor er du? Hva skjer? -Jeg hadde rett. Det var Nile.
Han drepte Teddy Fenig, og la liket på Coopers rom.
-Så det skulle se ut som jeg gjorde det. -Ro deg ned.
Jeg hadde bevis.
Jeg får ikke tak i hun som fikk det, så du må ringe henne.
Aggie, uansett hva som skjedde, må du snakke med politiet først.
-Uansett hva som skjedde? -Bare…
Hva mener du? Tror du jeg lyver?
Nei, men nå må du si hvor du er, så vi kan hjelpe deg.
Vi? Hvem er vi?
Er du sammen med politiet?
-Du er med dem nå, ikke sant? -La meg hjelpe deg.
-Faen. -Aggie!
Faen.
Jeg kjører. Jeg kan ta intervjuet i bilen.
-Det er ikke poenget. -Poenget?
Jeg hadde bare et intervju med Times. Du hevder at du får lite støtte fra meg.
Du gjør hva du vil uten å tenke på Cooper og meg.
Gå til studioet og få massasje, så skal jeg kjøre Cooper, ok?
-Hva mer vil du jeg skal si? -Jeg vil ikke dra!
Cooper, ikke nå. Ta på deg skoene.
-Aggie. -Du ville at jeg skulle ta ham.
Aggie, hvor er Cooper?
-Erika? -Beklager at jeg forstyrrer.
-Jeg trenger en tjeneste. Det er krise. -Hva skjer?
-Husker du Madison Jarvis? -Ja.
Hent ut selvmordsbrevet hennes fra bevisarkivet.
Vil en digital versjon funke? Jeg kan skaffe deg en kopi på en time.
Erika? Er du der?
-Jeg ringer deg tilbake. -Ok.
Dårlig idé.
Hendene på hodet. Nå!
Jeg hadde på følelsen av at du løy for meg.
Du sa at Brian Abbott ikke pønsket på noe. Jeg burde ha stolt på magefølelsen.
Jeg trodde vi hadde en forståelse.
Jeg har vært respektfull.
-Noe annet du må fortelle meg? -Hva har du gjort med Brian?
Aner ikke hva du prater om.
Det var ikke dette jeg sa ja til. Ikke noe av dette skulle skje.
Men det skjedde. Og nå er du innblandet, akkurat som meg.
Du valgte å beskytte familien din. Jeg gjør det samme. Jeg gjør det jeg må.
-Hvis du holder noe tilbake… -Jeg gjør ikke det.
Du får tilgi at jeg ikke tror deg på ditt ord.
Hva du enn vet, eller tror du vet, glem det.
Fortell hva som skjedde med Brian.
Hvis jeg var deg, ville jeg spart omsorgen til min egen familie.
SICK PUPPY ET BREV TIL MIN FAR
KAPITTEL 12 SORGEN OVER EN LØGNS DØD
-Hvordan går det med favorittonkelen min? -Jeg besøkte Erika Breton.
-Hun blir ikke noe problem. -Er du sikker på det?
Hun elsker barna sine. Hun vet at vi mener alvor.
-Da går det fint. -Vi får se.
-Jeg er på vei til din fars hus. -Hva skal du si til ham?
Så lite som mulig.
Noen må si at sønnen hans kommer på nyhetene igjen.
-Jeg må legge på. -Nile?
Drittsekk.
Det sirkler helikoptre utenfor, og det er politi på Mill River Road.
-Vet du hva som foregår? -Du burde kanskje sette deg.
De helte druesaften på store tønner.
Så helte de oppi noe som heter gjær, og de lot det stå lenge.
-Hva er gjær? -Hva er gjær? Tja…
Jeg aner ikke hva gjær er.
Men det forvandler druesaften til noe som voksne liker å drikke
når de er veldig glade eller lei seg.
Vil du smake?
-Onkel Rick! -Håper jeg ikke forstyrrer.
Nei, det er langt over leggetid. Kom igjen, gå og legg deg.
Ut med deg.
For ti år siden betalte jeg 3000 flaska. Nå er de oppe i 15 000.
Hvis du får tak i dem. Men…
Den smaker godt til å jekke ned Benitez.
Vi skal ha pressekonferanse sammen på rådhuset.
Hør her, Marty. Du får snart høre om dette.
-Naboen til Niles, Agatha Wiggs. -Boken? Drit i den.
Hun er faktisk ettersøkt for drap.
-Hva? -Ja.
En fyr forsvant. Det var på nyhetene for noen uker siden.
De trodde han hadde druknet seg.
I kveld fant politiet liket hos Wiggs. Hun stakk før de kom.
Så jeg antar at boken ikke blir noe problem likevel.
Kanskje Nile får en lærepenge om hvem han kan stole på.
Han er ikke så flink til det.
-Fant de liket hjemme hos henne? -Ja.
-Hvordan da? -Nile ringte inn et tips.
Jeg antar at han må ha sett noe.
Du lyver for meg, Ricky.
Langt ifra.
-Jo. -Hvorfor skulle jeg lyve?
Der kom det. Du gnir nesa med tommelen.
Du avslører deg selv. Så ikke si at du ikke lyver.
Slapp av. Jeg tenkte du ville vite det. Sjuk historie!
Se på meg!
Hva faen er det som foregår?
Var det Nile? Har han gjort det igjen?
-Du lyver for meg nå. -Jeg tok hånd om det.
-Fy faen. -Hei! Hør på meg, Marty.
Han gir seg ikke. Herregud, han gir seg ikke.
-Hør på meg. -Han gir seg aldri.
Hør på meg! Det går bra, ok?
-Du så dette komme. Du følte det. -Det spiller ingen rolle.
Han kom til meg. Vi tok oss av det.
Hør. Nile har ingen tilknytning til ham i det hele tatt.
Hvorfor gjorde han det?
Fordi han er syk, Marty! Han kan ikke noe for det!
-Du må stole på meg. -Nei.
-Jeg beskyttet deg. Oss. -Nei.
Du trenger ikke å gjøre noe. Du trenger ikke å si noe.
Marty, hva skjer nå? Hallo!
Marty? Hei! Marty?
Jeg trodde jeg innbilte meg det først.
Vi tok noen drinker. Jeg tenkte ikke klart.
Jeg gikk opp for å pisse, og hørte en lyd.
Banking fra sønnens rom.
Da jeg åpnet døren, kom hun bak meg. "Ikke gå inn dit."
Jeg så det i øynene hennes. Ikke sorg. Frykt.
Og noe i meg skjønte det.
Jeg kunne ikke glemme det, så jeg ringte politiet i morges.
Jeg bare… Jeg forstår det bare ikke.
Folk klikker. Eller kanskje det var sånn hun var hele tiden.
Man vet aldri hva som er på innsiden.
Hvorfor inviterte hun deg inn hvis hun hadde ham der oppe?
Kanskje hun ville ha mitt DNA. Hvem vet? Hun prøvde å lure meg.
Hun brukte meg og boka til å dekke over det hun hadde gjort.
Jeg var den perfekte syndebukk. En rolle jeg kjenner godt.
Galningen i nabohuset. Det vet du bedre enn noen.
-Går det bra? -Ja. Jeg er bare trøtt.
Ta deg en blund. Det har vært en lang dag.
Ja.
Mente du virkelig det du sa?
Om at du ville ha babyen?
Selvsagt gjorde jeg det.
-Det var jo ikke planen. -Planer endrer seg.
Ta det som det kommer.
-Hva skjer? -Lila ringer. Hallo?
Hvilket sykehus?
Vi har stoppet blødningen, men vi må ta oss av hevelsen.
Hva skjer? Jeg er sønnen hans.
-Jeg gjennomgår din fars status. -Ta det fra start.
Din far har fått hjerneblødning.
Sprukne blodårer forårsaket blødninger i venstre hjernehalvdel.
Vi skal ta ned hevelsen ved å legge ham i kunstig koma. Det er ikke uten risiko.
Trykket i hjernen hans kan bli livstruende.
Takk.
Faen.
Nei, faen!
Vent, piloten er borte!
Nå holder det. Beklager, jeg kjører sønnen min til legen. Kan du gjenta?
Faren din sa at dere ikke er på talefot. Jeg lurte på om…
-Vi snakket ikke sammen hver dag før. -Men dere hadde kontakt?
Jeg ringte ham to ganger i året. Til jul og på bursdagen hans.
-Han husket aldri min. Kutt ut! -Jeg trenger piloten!
Vi tar det senere, sa jeg.
-Passer det dårlig? -Nei, det er greit.
-Hva snakket vi om? -Hvorfor du og din far ikke er på talefot.
-Piloten er helt borte. -Det var han som saksøkte meg.
Han sa jeg hadde tjent på historien hans. Kutt ut!
Hva?
Hei. God morgen.
Hei, Jim. Hvordan går det?
-Hjelp meg med å flytte pallene. -Jeg kommer straks.
Jeg tror vi sender ut disse pallene i dag.
Flytt disse to inn i skuret.
KANSKJE AGATHA WIGGS
Hallo?
-Er det Erika? -Ja.
Aggie Wiggs. Hvorfor ringte du ikke tilbake?
Viste du Madisons dagbok til sjefen?
Hallo? Kan du høre meg?
Unnskyld, hvem er dette?
Jeg sa jo det. Det er Agatha Wiggs.
Politiet leter etter meg, så jeg trenger din hjelp.
Hva snakker du om?
Hva faen? Hva er det som foregår? Hvorfor…?
Akkurat.
De tok deg, ikke sant?
Truer de deg?
Ok, bare hør på meg.
Gi meg dagboken, så jeg kan vise den til politiet når jeg melder meg.
-Den er alt jeg har. -Beklager, jeg kan ikke.
Vær så snill.
Erika?
Han hadde tenkt å være der i morgen.
På Benitez' pressekonferanse. Så jeg går istedenfor.
Pressen vil elske det.
Er det noe du vil si meg?
Faren din kjemper for livet. Du tenker på en jævla pressekonferanse.
-Jeg tenker på ettermælet hans. -Han er her på grunn av deg. Forstår du?
Han visste at jeg løy og dekket for deg.
Som jeg har gjort hvert minutt av ditt begredelige liv.
Forsiktig, onkel Rick.
Helt siden du ble født, har du prøvd å drepe faren din.
Kanskje det tok ham 50 år å se hva du egentlig er.
Jeg har alltid visst det.
Han støttet deg om og om igjen.
Selv da jeg ba ham la være.
Du fortjente ham ikke. Ingen deler av ham.
Sett deg, Rick.
Hei.
Hei. Hvordan går det?
Det går bra. Jeg…
-Jeg sov i noen timer. -Så bra. Hvordan går det med faren din?
-Noe nytt? -Ikke før han er ute av koma.
Det kan ta mange uker eller måneder.
Jeg vil hilse på Lila før jeg kommer til sykehuset.
Du trenger ikke å komme, Nina.
Jeg vil være med deg.
Skulle du ikke møte en kunstner på galleriet?
Vi setter opp en ny utstilling, men Elise kan overta for meg.
Nei, bare dra.
Her er det ikke annet å gjøre enn å vente.
Onkelen min har tatt stolen ved fars seng.
Trenger du meg ikke der?
Vi sees hjemme i kveld. Jeg elsker deg.
Elsker deg også.
Høyere, kanskje?
-Hvis du vil. -Ja, det er bra.
Er du redd for at Dachau er et altfor ubehagelig tema for samlere?
For noen, kanskje. Men det er det som gjør det så mektig.
Besteforeldrene mine bodde i Bayern i 1933.
Mindre enn to kilometer fra leiren.
De kunne se røyken, høre skrikene.
De hevdet at de ikke ante hva som skjedde.
Det er utrolig hva man velger å se.
-Jeg skal lage kaffe. Vil du ha? -Ja, takk.
Nødtelefonen, hva gjelder det?
Dette er Agatha Wiggs. Politiet leter etter meg.
Og jeg er klar til å melde meg.
-Oi! -Jeg skal ikke skade deg.
Jeg vil bare prate. Jeg har allerede ringt politiet.
Du kan sjekke, men vi har ikke mye tid før de kommer.
Hør her. Jeg drepte ikke Teddy Fenig. Jeg sverger på min sønns minne.
-Uskyldige flykter ikke. -Jeg visste at ingen ville tro meg.
-Men du tror at jeg skal det? -Ja, for jeg tror at innerst inne,
eller kanskje ikke så dypt, vet en del av deg at det var Nile.
Han drepte Teddy, akkurat som Madison og gud vet hvor mange andre.
-Madison tok sitt eget liv. -Nei.
Nei. Den lappen Nile ga politiet, skrev hun to år tidligere.
Jeg hadde bevis. Jeg ga det til en FBI-agent, men noen har truet henne.
Nile eller faren eller onkelen.
-Nei. -De beskytter ham.
Akkurat som de alltid har gjort.
Kanskje du også gjør det, men det tror jeg ikke.
Jeg har sett hvordan han ser på deg. Måten han snakker til deg på.
Han respekterer deg ikke nok til å slippe deg inn.
Jeg tror…
Jeg tror at du tror på løgnen, og jeg tror han hater deg for det.
Hør, da.
Jeg vet hvordan det er å tviholde på en historie.
I fire år har jeg fortalt meg selv at Teddy Fenig drepte sønnen min,
for ja, han hadde drukket, men jeg var ikke uten skyld selv.
Jeg fortalte meg selv det jeg trengte å tro for å overleve.
Akkurat som du gjør nå. Men det gjør deg ikke trygg.
Nina, vær så snill, en del av deg vet at jeg har rett.
Du vet hvordan dette ender.
Agatha Wiggs!
Du er arrestert for drap. Du har rett til å tie.
Alt du sier, kan og vil brukes mot deg. Du kan be om å få oppnevnt en advokat.
Hei.
-Hei. -Det går bra. Det er over.
Du har vært gjennom mye.
-Herregud, du skjelver. -Ja.
Politiet sa at hun ringte dem selv.
Det sa du ikke.
Hva ville hun?
Jeg må få av meg disse klærne.
Skal du fortelle meg hva som skjedde?
Hun ble arrestert.
Jeg mener før det.
Hun bare dukket opp helt plutselig.
Jeg gikk inn på kontoret for å hente kaffe.
Da jeg snudde meg, sto hun der og blokkerte døren.
Herregud.
Hun sa hun allerede hadde ringt politiet. Hun ville snakke med meg før de kom.
Hva skulle hun si?
At hun ikke hadde gjort det.
At det var deg.
Altså det samme som hun sier til politiet.
Hun sa du drepte Madison også.
Tenkte hun at du ville tro henne?
Nina?
Det var én ting jeg aldri forsto.
Den kvelden Maddie forsvant, hadde vi kranglet.
En stygg krangel.
Hun sa noen virkelig fæle ting.
Hun var syk.
-Hun var ikke seg selv. -Jeg vet det. Hun var den andre Madison.
Den som tok over når hun kom ut av kontroll.
Men avskjedsbrevet hennes var helt motsatt.
Det var fredelig og kjærlig.
Hun siterte Emily Dickinson.
Jeg henger ikke helt med.
Tenk at hun sa så stygge ting til meg, og så tok hun sitt eget liv.
Hun lot det være det siste hun noensinne…
Det kunne jeg aldri begripe.
Før nå, kanskje.
Skrev hun det egentlig den kvelden? Aggie sa at hun ikke gjorde det.
Aggie sa det?
Hun sa at lappen jeg fant var fra tidligere, da Maddie tok piller.
-Hun sa hun hadde funnet bevis. -Hva slags bevis?
Har hun rett?
-Gjorde du det? -Hva da?
Drepte du henne?
Hvorfor spør du meg om det nå?
Fordi jeg aldri har gjort det før.
Fordi jeg fortjener å vite det.
Dette gidder jeg ikke.
-Ikke gå! -Du vil bare krangle.
Det er et veldig enkelt spørsmål. Bare svar meg.
Du vet svaret. Du har alltid visst det.
-Hva betyr det? -Det betyr at du ikke er idiot, Nina.
Eller kanskje du er det?
Du drepte henne.
Du drepte henne, for faen!
Se på meg!
Si det. Ha baller nok til å si det til meg!
Selvsagt drepte jeg henne! Jeg gjorde akkurat det du ville!
Hvorfor skulle du ellers fortelle meg om henne og Abbott? Hva hadde du ventet?
-Jeg ville ikke det. -Ikke? Du ville ikke?
Du ville ikke? Ville du ikke det, altså?
Selvsagt gjorde du det!
Fordi du hatet henne!
Hun var en egoistisk, selvmedlidende megge
som misbrukte deg, og svek oss begge to.
Herregud! Du høres ut som Aggie.
Hun snakket om Fenig. Hun ville at han skulle lide, slik hun hadde gjort.
Som om ord ikke betyr noe.
Og så latet hun som at han ikke fikk akkurat det han fortjente.
Du drepte Fenig.
Å, for f…
Jeg er ikke den eneste med dette inni meg.
Fordi vi har øyne foran og skarpe tenner. Vi er rovdyr.
Vi knuller og jakter, vi dreper og driter, og vi liker det. Alle som en.
Hvis du skal dømme meg, og stikke hodet i sanden,
og si "jeg visste ikke", så ok. Men ikke gi meg det blikket.
Ikke gi meg den skinnhellige, hyklerske bullshitten.
Som om du ikke fikk alt du ville ha. Alt!
Herregud.
Jeg er så sliten.
Fordi hele livet mitt
har jeg bare kjempet og slåss.
Du er kona mi.
Du er moren til barnet mitt.
Jeg vil ikke gjemme meg mer.
Ikke for deg.
Du trenger ikke det.
Hør på meg et øyeblikk.
Takk.
Benitez svarer gjerne på spørsmål etter pressekonferansen,
men hun har bedt Jarvis om å gi litt kontekst.
Mange av dere har sikkert hørt at min far nylig hadde hjerneblødning.
Takk for bønner og gode ønsker, og for at dere kom på så kort varsel.
-Jeg er her for å bekrefte… -Hvor mye betalte dere henne?
Hun har solgt sjela si.
-Kom igjen! Dette er korrupsjon! -Hun er kjøpt og betalt.
-Dette er korrupsjon! -Dere forstår…
Dette er et perfekt eksempel på hva som skjer når vi
blir så innbitte, så polarisert, at vi ikke kan møtes på halvveien.
Sant nok er mange av oss i privat sektor en del av problemet.
Men vi må også holde våre folkevalgte ansvarlige.
Spesielt profesjonelle politikere som mangler mot i sin overbevisning.
Olivia Benitez, derimot,
er en leder som ikke er redd for å si fra.
Selvsagt, hennes første motstand til Jarvis Yards var ikke alltid lett å høre,
men hun fanget oppmerksomheten min og inspirerte meg til å gjøre noe konkret.
Så i dag kunngjør jeg gaven min.
Et uutviklet kvartal på Manhattan Land Trust,
hvor det kan bygges nærmere 300 rimelige boliger.
Olivia skal fortelle mer om timingen og detaljene.
Takk for at dere hørte på meg, og takk til deg, byrådsmedlem Benitez,
for ditt lederskap.
Buu!
Det er sant. Nile Jarvis og jeg er uenige om mye.
Vi kom feil ut, men vi fant noe vi har felles.
-Jeg sa du ikke trengte å komme. -Jeg ville være her.
-Hvor mye av det hørte du? -Hvert eneste ord.
Hvordan klarte jeg meg?
Gode, gamle Nile.
Jeg tok kanskje litt mye av æren,
men det er prisen man betaler for å være tilbake i gamet.
-Vi er tilbake i spillet. -Ikke gjør det.
Sjekk telefonen din.
For hva?
Jeg la igjen en beskjed.
FRA NINA: 1 LYDFIL NYTT OPPTAK.M4A
Du drepte henne, for faen. Se på meg! Ha baller nok til å si det til meg!
Selvsagt drepte jeg henne!
Jeg gjorde akkurat det du ville! Hvorfor skulle du ellers fortelle meg om…
Hva faen hadde du ventet?
Du skal aldri røre meg igjen.
Eller barnet mitt.
Nile Jarvis, du er arrestert. Du har rett til å tie.
Alt du sier, kan brukes mot deg i retten.
-Jarvis, har du en kommentar? -Jarvis, er det noe du vil si?
Først ropte Nile at han var uskyldig.
Han insisterte på at opptaket var manipulert og ønsket å renvaske seg.
Men historien kollapset da onkel Rick ga aktoratet bevis
i bytte mot en mildere straff.
Rick ga myndighetene mer enn nok til å få Nile dømt.
Men først sørget han for at broren aldri fikk se at livsverket ble ødelagt.
Politi! Hold hendene synlig.
Til slutt sa Nile seg skyldig i alle anklagene.
Han fikk tre ganger livstid i fengsel uten sjanse for prøveløslatelse.
Nå gjensto kun å få tiden til å gå.
Kun én besøkende ville hjelpe ham med det.
Hei, nabo!
Hvordan har du hatt det?
Bedre enn deg, antar jeg.
Jeg vet ikke. Jeg har lest mye. Meditert. Det er ikke så ille.
Hvordan går det med Oyster Bay?
Jeg har solgt huset. Det var jo på tide.
Fikk du en god pris?
Det trengte jo en del oppussing.
Boken er ikke helt ferdig.
Men… Jeg tenkte kanskje du hadde mer på hjertet nå.
Jeg ville tilby deg det siste ordet.
Fy faen, så raust.
Kan jeg ta opp?
Det gikk ikke så bra for meg sist.
Men fint at du spør.
-Etisk. -I motsetning til Nina?
Hun er ingen helt, vet du.
Hun var ute etter pengene mine. Den samme, gamle visa.
En overlevende. Akkurat som en villkatt.
Vel, jeg tror nok ikke det er så enkelt.
Hun så en sjanse, og tok den.
-Eller kanskje hun hadde samvittighet. -Så naiv er du ikke, Aggie.
Ikke hun heller, viste det seg.
Hva annet er det å snakke om nå? Hva vil du vite, som du ikke allerede vet?
Du har visst skjønt alt om meg.
Jeg vil vite hva du ser.
Når du ser deg i speilet.
La meg spørre deg om noe.
Hvordan var det å se Teddy? Ble du overrasket?
Jeg ble livredd.
Og?
Og kvalm.
Jeg har mareritt ennå.
Ikke noe annet?
Å, Aggie.
Vi gjorde det. Sammen. Begge to.
Wow, du tror virkelig vi er så like.
Vi er ikke det.
Likevel er du her. Du får visst ikke nok av meg.
Hvorfor det, tror du?
Du blåser i hva jeg ser i speilet.
Du vil vite hvordan det føles, ikke sant?
Vil du fortelle meg det?
Vi snakket i nesten tre timer.
Helt til besøket ble avbrutt av betjenten. Sånn er reglene.
Vi avtalte å snakke mer siden.
Men slik skulle det ikke gå.
Det viste seg at onkel Rick ikke var fornøyd med at Nile var i fengsel.
Det var ikke nok at han var buret inne.
Han ba noen gamle venner om en siste tjeneste.
Hva skal vi mene om hans død?
Fikk han som fortjent?
Lykkelig slutt?
Gjengjeldelse kan være lunefullt.
Den skarpe skillet mellom godt og vondt er en illusjon.
Jeg vet det, for jeg kjente det på kroppen.
Da jeg mistet sønnen min, dyrket jeg hevn som en andre sorg.
En hellig følgesvenn.
Jeg fortalte meg selv en historie om rett og galt.
Om å straffe de skyldige.
Nile kunne lukte min blodtørst, og hjalp til med å nære den historien.
Han sugde opp mitt raseri,
og som en mørk engel, manifesterte han et unevnelig mørkt ønske.
Det førte til at en annen mor måtte sørge over sin sønn.
Enda et raseri som kunne vokse ukontrollert.
Hevn fører til mer hevn.
Et sår…
som aldri leges.
Jeg er medskyldig i denne syklusen.
Hendene mine er langt ifra rene.
-Hei. Du kom jo! -Selvsagt.
-Aggie, dette er Meg. -Så hyggelig å hilse på deg, omsider.
-Takk i like måte. Gratulerer. -Takk.
Boken er fantastisk, men det vet du jo.
Hun blir aldri lei av å høre det.
-Dette er redaktøren min, Carol. -Hei. Hyggelig.
Hver avslutning er en begynnelse.
Vi blar om, men kan ikke løpe fra historien vår.
Det er det buddhistene mener med karma.
For dem handler ikke karma om kosmisk hevn.
At universet ufører hevn fra det aller høyeste.
For dem er karma mer som frø vi planter.
Hei, gutten min.
Frø vi lar gå i arv.
Vi høster det vi sår. I dette livet eller det neste.
Karma er vår arv og vår medfødte rett.
Men uansett hvordan vi definerer det, hadde Nile rett om én ting.
Karma er noe dritt.
Alt i orden. Ingen fare.
Tekst: Henrik W. Johnsen