‫ראיתי את זה בבירור על הפנים שלך.‬ ‫את כל מה שרצית לעשות לו.‬
‫את כל מה שהגיע לו.‬
‫הקארמה היא בת זונה, אה?‬
‫- 18:33‬ ‫יום רביעי, 29 באוקטובר -‬
‫- אולי: אגתה ויגס -‬
‫אריקה.‬
‫בלשכה שלי אמרו שאת צריכה לדבר איתי.‬
‫כן. אבל זה יכול לחכות.‬
‫את בטוחה?‬
‫באת עד לכאן כדי לספר לי משהו, אז…‬ ‫-אתה באמת חושב שאגתה ויגס עשתה את זה?‬
‫זה הזוי, נכון?‬
‫מתברר שוויגס מטרידה אותו כבר ארבע שנים.‬
‫היא האשימה אותו במות בנה בתאונה.‬
‫ונייל ג'רוויס התקשר למשטרה?‬
‫ויגס כותבת עליו ספר.‬
‫הוא דיווח שיכול להיות‬ ‫שיש פה מקרה של חטיפה,‬
‫ובגלל זה המשטרה פנתה לאף-בי-איי.‬
‫זה גם תואם‬ ‫לסרטונים שמצאנו על המחשב של ויגס.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫כן. היא הקליטה אותו במשך שעות,‬ ‫סרטונים עם חותמת זמן.‬
‫היא הרגה את הילד המסכן רק לפני כמה שעות.‬
‫- אולי: אגתה ויגס -‬
‫תעני.‬
‫את רוצה לענות?‬
‫זה בסדר מבחינתך?‬
‫כן, תעני.‬
‫אני יורד למטה.‬
‫הלו? אגי?‬
‫איפה את?‬
‫אגי?‬
‫פאק.‬
‫אגי, איפה הוא?‬
‫אגי?‬
‫אגי!‬
‫אגי?‬ ‫-אוי, שלי, או מיי גוד.‬
‫או מיי גוד, תודה לאל.‬ ‫-איפה את? מה קרה?‬
‫צדקתי. זה באמת היה נייל.‬ ‫הוא הרג את טדי פניג,‬
‫והוא שם את הגופה שלו בחדר של קופר‬ ‫כדי שיחשבו שאני עשיתי את זה כי הוא ידע ש…‬
‫טוב, דברי יותר לאט.‬
‫היו לי ראיות,‬
‫ונתתי אותן למישהי שאני לא מצליחה לתפוס,‬ ‫אז אני צריכה שתתקשרי אליה.‬
‫אגי, תקשיבי, לא משנה מה קרה,‬
‫את חייבת להסביר את זה‬ ‫למשטרה לפני שהמצב יחמיר.‬
‫לא משנה מה קרה? מה…‬
‫תראי, פשוט…‬
‫מה זאת אומרת? את חושבת שאני משקרת לך?‬
‫לא, רק התכוונתי‬ ‫שאת צריכה עכשיו לספר לי איפה את נמצאת‬
‫כדי שאנחנו נוכל לעזור לך.‬
‫אנחנו? מי זה "אנחנו"?‬
‫את עם המשטרה?‬
‫את איתם עכשיו, נכון?‬
‫אגי, תני לי לעזור לך. בבקשה.‬
‫פאק.‬
‫אגי!‬
‫פאק.‬
‫אז אני אסיע אותו. אני אתראיין מהאוטו.‬
‫את מפספסת את הנקודה.‬ ‫-הנקודה?‬
‫רק אמרתי שיש לי ריאיון ל"טיימס",‬ ‫והתנפלת עליי שאת מרגישה שאני לא תומכת בך.‬
‫כי את פשוט עושה מה שבא לך בלי לשאול‬ ‫אותי בכלל על הלו"ז של קופר או שלי.‬
‫אז לכי לסטודיו שלך ותעשי מסאז',‬ ‫מה שאת צריכה,‬
‫ואני אקח את קופר, אוקיי?‬ ‫מה את עוד רוצה שאני אגיד?‬
‫אני לא רוצה ללכת!‬
‫היי, קופר, אנחנו לא עושים את זה עכשיו,‬ ‫אז תרים את הנעליים שלך ותנעל אותן.‬
‫אגי, בבקשה.‬ ‫-מה? רצית שאני אקח אותו, אז אני לוקחת.‬
‫אגי, איפה קופר?‬
‫- החיה שבתוכי -‬
‫- פרק 8 -‬
‫- המילה האחרונה -‬
‫אריקה?‬ ‫-ג'ק, סליחה על ההפרעה.‬
‫אני צריכה טובה. זה די דחוף.‬ ‫-כן, ברור, מה את צריכה?‬
‫אתה זוכר את מדיסון ג'רוויס?‬ ‫-כן.‬
‫מכתב ההתאבדות שלה.‬ ‫אני צריכה שתוציא אותו מהמחסן של הראיות.‬
‫גרסה דיגיטלית זה בסדר?‬
‫אני בטח אוכל לגשת למאגר בעוד שעה בערך‬ ‫ולשלוח לך עותק באיכות טובה.‬
‫אריקה?‬
‫את שם?‬
‫אני אחזור אליך.‬
‫אוקיי.‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫ידיים על הראש. עכשיו!‬
‫הייתה לי הרגשה שאת משקרת לי.‬
‫כשאמרת שבריאן אבוט לא מתכנן כלום.‬ ‫חבל שלא סמכתי על תחושת הבטן שלי.‬
‫חשבתי שיש בינינו הסכם.‬
‫אני כיבדתי אותו.‬
‫יש לך עוד משהו לספר לי?‬
‫מה עשית לבריאן?‬
‫אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫אני לא הסכמתי לזה.‬
‫שום דבר מזה לא היה אמור לקרות.‬
‫אבל זה קרה.‬
‫ועכשיו את מעורבת.‬
‫בדיוק כמוני.‬
‫החלטת להגן על המשפחה שלך,‬ ‫וזה גם מה שאני אעשה.‬
‫אני אעשה כל מה שאני פאקינג אצטרך.‬
‫אז אם את מסתירה משהו…‬
‫אני לא.‬
‫טוב, אז תסלחי לי שהפעם אני לא סומך עלייך.‬
‫כל מה שאת יודעת, או שנראה לך שאת יודעת,‬
‫תשכחי אותו.‬
‫לפחות ספר לי מה קרה לבריאן.‬
‫אם אני הייתי במקומך,‬
‫הייתי דואג קודם כול למשפחה שלי.‬
‫- טיפוס חולני: מכתב לאבי -‬
‫- פרק 12: להתאבל על מותו של שקר -‬
‫מה שלום הדוד האהוב עליי?‬
‫ביקרתי אצל אריקה ברטון.‬
‫היא לא תעשה לנו צרות.‬
‫בטוח?‬ ‫-היא אוהבת את הילדים שלה.‬
‫היא יודעת שאנחנו רציניים.‬
‫אז אנחנו בסדר, לא?‬
‫נראה.‬
‫אני עכשיו בדרך לבית של אבא שלך.‬
‫ומה תספר לו?‬
‫כמה שפחות.‬
‫מישהו צריך לבשר לו‬ ‫שהבן שלו עומד להיות בכותרות שוב.‬
‫אני צריך לסיים.‬ ‫-נייל?‬
‫בן זונה.‬
‫יש מסוקים שמסתובבים מעל הבית,‬
‫ויש מחסום משטרתי בדרך מיל ריבר?‬
‫יש לך מושג מה קרה?‬
‫אולי עדיף שתשבי.‬
‫אז מכניסים מיץ ענבים לחביות גדולות,‬
‫ואז מוסיפים לזה משהו שנקרא שמרים,‬
‫ונותנים לזה לשבת הרבה זמן.‬
‫מה זה שמרים?‬
‫שמרים…‬
‫אין לי מושג מה זה שמרים.‬
‫אבל זה הופך מיץ ענבים‬ ‫למשהו שמבוגרים אוהבים לשתות‬
‫כשהם מאוד שמחים או מאוד עצובים.‬
‫רוצה שלוק?‬
‫דוד ריק.‬ ‫-אני מקווה שאני לא מפריע.‬
‫לא, הוא כבר היה אמור להיות במיטה מזמן.‬ ‫קדימה, ילד, לך לישון.‬
‫לך.‬
‫אתה יודע, ריקי,‬ ‫לפני עשר שנים בקבוק כזה עלה לי 3,000 דולר,‬
‫ועכשיו הוא כבר עולה 15,‬ ‫וזה רק אם מצליחים להשיג אותו. אבל…‬
‫הוא מאוד מתאים לכובע שגרמתי לבניטז לאכול.‬
‫אנחנו נכריז על זה ביחד בעירייה.‬
‫תקשיב, מרטי.‬
‫אתה בטח תשמע על זה בקרוב.‬
‫השכנה של נייל, אגתה ויגס…‬ ‫-הספר. לא אכפת לי. על הזין שלי.‬
‫האמת שהיא מבוקשת בחשד לרצח.‬
‫רגע, מה?‬ ‫-כן.‬
‫איזה בחור מהאזור שם נעלם. דיברו על זה‬ ‫בכל ערוצי החדשות לפני כמה שבועות.‬
‫חשבו שהוא הטביע את עצמו.‬
‫הלילה המשטרה‬ ‫מצאה את הגופה שלו בבית של ויגס.‬
‫היא נעלמה לפני שהם הגיעו.‬
‫אז כנראה שהספר לא יעשה לנו בעיות בסוף.‬
‫אולי זה ילמד את נייל על מי כדאי לו לסמוך.‬
‫אין ספק שיש לו חוש לזה.‬
‫כן.‬
‫מצאו את הגופה בבית שלה?‬
‫איך?‬
‫האמת שנייל התקשר לדווח על זה.‬
‫אני מניח… אתה יודע, הוא בטח ראה משהו.‬
‫אתה משקר לי, ריקי.‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-אתה כן.‬
‫למה שאני אשקר לך?‬ ‫-לא, אתה רואה? הנה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה משפשף את האף עם האגודל.‬
‫זה מסגיר אותך מאז שהיית ילד.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אז אל תגיד לי שאתה לא פאקינג משקר.‬ ‫-אתה מוכן להירגע?‬
‫אתה יודע, חשבתי‬ ‫שתרצה לדעת. זה סיפור משוגע.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫עכשיו ספר לי מה לעזאזל קורה פה.‬
‫זה היה נייל? הוא שוב עשה את זה?‬
‫אם תשקר לי עכשיו, אני נשבע לך…‬ ‫-טיפלתי בזה, טוב?‬
‫קיבינימט.‬
‫היי! תקשיב לי. מרטי.‬
‫הוא לא מפסיק.‬
‫אל תעשה את זה עכשיו.‬ ‫-או מיי גוד, הוא לא מפסיק.‬
‫היי, תקשיב לי.‬ ‫-הוא בחיים לא יפסיק.‬
‫תקשיב לי! אנחנו בסדר, אוקיי?‬
‫אתה חשדת שזה עומד לקרות. הרגשת משהו.‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫העיקר שהוא בא אליי. טיפלנו בזה.‬
‫תראה, אני אומר לך,‬ ‫אין שום דבר שמקשר בין נייל לבחור הזה.‬
‫פשוט שום דבר.‬
‫אז למה הוא עשה את זה, ריקי?‬
‫כי הוא חולה, מרטי!‬
‫כי הוא לא יכול להתאפק!‬
‫אתה חייב לסמוך עליי.‬ ‫-לא.‬
‫הגנתי עליך. הגנתי עלינו.‬ ‫-לא.‬
‫אתה לא צריך לעשות כלום, טוב?‬
‫אתה לא צריך להגיד כלו…‬
‫מרטי, מה קרה? מרטי? היי.‬
‫מרטי? היי!‬
‫מרטי?‬
‫בהתחלה חשבתי שאני מדמיין.‬
‫שתינו לא מעט, לא הייתי מפוקס,‬
‫ועליתי למעלה כדי להשתין,‬
‫ושמעתי רעש.‬
‫דפיקות מהחדר של הבן שלה, אז…‬
‫ניגשתי לפתוח את הדלת ופתאום‬ ‫היא צצה מאחוריי ואמרה שאסור לי להיכנס לשם.‬
‫ראיתי לה את זה בעיניים.‬
‫זה לא היה אבל.‬
‫זה היה פחד.‬
‫ובתוך תוכי ידעתי.‬
‫זה המשיך להטריד אותי,‬ ‫אז היום בבוקר התקשרתי למשטרה.‬
‫אני פשוט…‬
‫אני פשוט לא מצליחה לקלוט את זה.‬
‫לפעמים אנשים משתגעים פתאום.‬ ‫או שאולי היא תמיד הייתה כזאת.‬
‫אף פעם אי אפשר לדעת מה מסתתר בפנים, לא?‬
‫למה היא הזמינה אותך אליה‬ ‫אם הוא היה שם למעלה ככה?‬
‫אולי היא רצתה את הדנ"א שלי. מי יודע?‬
‫היא ניסתה להפליל אותי.‬
‫להשתמש בי ובספר‬ ‫כדי להסתיר את מה שהיא עשתה.‬
‫אני מושלם בתור שעיר לעזאזל,‬ ‫וזה תפקיד שאני מכיר טוב.‬
‫המשוגע מהבית ליד.‬
‫מי כמוך יודע.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני פשוט עייפה.‬
‫אולי תלכי לנוח.‬
‫היה לך יום ארוך.‬ ‫-כן.‬
‫באמת התכוונת למה שאמרת?‬
‫על זה שאתה רוצה את התינוק?‬
‫ברור שכן.‬
‫אני יודעת שזה לא מה שתכננו.‬
‫תוכניות משתנות.‬
‫פשוט נזרום עם זה.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫ליילה מתקשרת. הלו?‬
‫באיזה בית חולים?‬
‫הצלחנו להשתלט על הדימום הפעיל,‬ ‫אבל עכשיו חייבים לטפל גם בבצקת.‬
‫מה קרה? אני הבן שלו.‬
‫כן, בדיוק הסברתי את המצב של אבא שלך ל…‬ ‫-לא, תתחיל מההתחלה.‬
‫אבא שלך עבר שבץ המורגי.‬
‫כלי הדם שנפגעו‬ ‫גרמו לו לדימום מסיבי בהמיספרה השמאלית.‬
‫אנחנו נשרה עליו תרדמת מלאכותית‬ ‫בניסיון להשתלט על הבצקת.‬
‫זה כרוך בסיכונים, כמובן,‬ ‫אבל הלחץ התוך-גולגולתי עלול להיות קטלני.‬
‫תודה.‬
‫- 23:18‬ ‫יום רביעי, 29 באוקטובר -‬
‫- אנשי קשר -‬
‫- אריקה ברטון -‬
‫אוי, פאק.‬
‫לא, פאק!‬
‫רגע, הטייס שלי נעלם!‬
‫קופר, די. סליחה,‬ ‫אני לוקחת את הבן שלי לרופא.‬
‫תוכל לחזור על השאלה?‬
‫כשראיינתי את אבא שלך‬ ‫הוא אמר שאתם כבר לא מדברים. תהיתי אם…‬
‫זה לא שלפני הספר היינו מדברים כל יום.‬
‫כן, אבל הייתם בקשר?‬
‫הייתי מתקשרת לאבא שלי פעמיים בשנה.‬ ‫-אני צריך את הטייס!‬
‫בחג המולד וביום ההולדת שלו.‬
‫אי אפשר לטוס בלעדיו.‬ ‫-את שלי הוא לא זכר.‬
‫היי, נו! מותק…‬ ‫-אמרתי שאני צריך את הטייס!‬
‫כן, נמצא אותו אחר כך. אמרתי לך.‬
‫גברת ויגס, אם זה לא זמן טוב…‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫סליחה. על מה דיברנו?‬ ‫-על למה את ואבא שלך הפסקתם לדבר.‬
‫אני פשוט לא מוצא את הטייס שלי.‬
‫כן, לא, האמת היא שהוא תבע אותי.‬
‫הוא אמר שאני מרוויחה‬ ‫מהסיפור שלו בזמן שהוא… לעזאזל!‬
‫מה?‬
‫היי, בוקר טוב.‬
‫היי, ג'ים, מה שלומך?‬
‫היי, טומי, בוא תעזור לי להזיז את המשטחים.‬
‫כן, רגע, אני כבר בא.‬
‫חשבתי לשלוח את המשטחים האלה היום.‬
‫אז קח את שני אלה ותעביר אותם למחסן.‬
‫- אולי: אגתה ויגס -‬
‫הלו?‬
‫היי, אריקה?‬ ‫-כן.‬
‫זאת אגי ויגס.‬
‫למה לא חזרת אליי?‬ ‫הראית לבוס שלך את היומן של מדיסון?‬
‫הלו?‬
‫את שומעת אותי?‬
‫סליחה,‬
‫מי זאת?‬
‫הרגע אמרתי. זאת אגתה ויגס.‬
‫והמשטרה מחפשת אותי,‬ ‫אז אני ממש צריכה את עזרתך.‬
‫אני לא יודעת על מה את מדברת.‬
‫מה לעזאזל? מה קורה איתך?‬
‫למה…‬
‫אה, הם…‬
‫הם מצאו אותך, נכון?‬
‫הם מאיימים עלייך?‬
‫אוקיי.‬
‫טוב, רק תקשיבי לי בבקשה.‬
‫לפחות תחזירי לי את היומן.‬
‫כדי שאוכל להראות אותו למשטרה‬ ‫כשאסגיר את עצמי.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫אני מצטערת, אני לא יכולה.‬ ‫-אריקה, בבקשה…‬
‫אריקה?‬
‫הוא תכנן להיות שם מחר ב…‬
‫בהכרזה של בניטז,‬
‫אז אני אלך במקומו.‬
‫התקשורת תמות על זה.‬
‫יש לך משהו שאתה רוצה להגיד לי?‬
‫אבא שלך נלחם על חייו,‬ ‫ואתה חושב על מסיבת עיתונאים מזדיינת.‬
‫אני חושב על המורשת שלו.‬ ‫-הוא כאן בגללך.‬
‫אתה מבין את זה?‬
‫הוא ידע שאני משקר.‬
‫ומחפה עליך.‬
‫שזה מה שעשיתי לאורך כל החיים העלובים שלך.‬
‫תיזהר, דוד ריק.‬
‫מאז שנלחמת בציפורניים ויצאת מהרחם‬ ‫של אימא שלך אתה מנסה להרוג את אבא שלך.‬
‫אולי לו לקח 50 שנה כדי לראות מי אתה באמת.‬
‫אני תמיד ידעתי.‬
‫הוא תמך בך שוב ושוב.‬
‫גם כשאמרתי לו לא לעשות את זה.‬
‫לא הגיע לך אבא כזה.‬
‫אפילו לא קצת.‬
‫- נינה -‬
‫שב, ריק.‬
‫היי.‬
‫היי. איך אתה?‬
‫אני בסדר. אני…‬
‫אני…‬
‫ישנתי כמה שעות.‬
‫יופי. מה עם אבא שלך?‬
‫יש חדש?‬ ‫-לא ידעו כלום עד שהוא יתעורר מהתרדמת.‬
‫זה יכול לקחת כמה שבועות,‬ ‫או אפילו כמה חודשים.‬
‫חשבתי ללכת לבדוק מה שלום ליילה‬ ‫לפני שאני חוזרת לבית החולים.‬
‫באמת שאין צורך שתבואי, נינה.‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬
‫את לא אמורה להיפגש‬ ‫עם אחד מהאמנים שלך בגלריה?‬
‫אנחנו מקימים תערוכה חדשה,‬ ‫אבל אליס אמרה שהיא תחליף אותי.‬
‫לא, עדיף שתלכי.‬
‫עדיף שתלכי. אין מה לעשות פה חוץ מלחכות.‬
‫ודוד שלי די השתלט‬ ‫על הכיסא שליד המיטה של אבא שלי, אז…‬
‫בטוח שאתה לא צריך שאני אבוא?‬
‫נתראה בבית היום בערב.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫אולי יותר גבוה?‬
‫כן. ברור, אם זה מה שאתה רוצה.‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-כן, זה טוב.‬
‫את דואגת שהאספנים‬ ‫יחשבו שדכאו זה נושא מדכא מדי?‬
‫אולי חלקם. אבל בגלל זה‬ ‫היצירה כל כך עוצמתית.‬
‫סבא וסבתא שלי גרו בבוואריה ב-1933.‬
‫פחות משני ק"מ מהמחנה.‬
‫הם ראו את העשן,‬
‫שמעו את הזעקות,‬
‫והם טענו שלא היה להם מושג מה קורה שם.‬
‫מדהים מה אנחנו בוחרים לראות.‬
‫אני הולכת רגע להכין כוס קפה. רוצה גם?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫משטרה, על מה תרצו לדווח?‬
‫מדברת אגתה ויגס. המשטרה מחפשת אותי.‬
‫ואני מוכנה להסגיר את עצמי.‬
‫או מיי גוד.‬ ‫-בבקשה, אני לא אפגע בך. אני רק רוצה לדבר.‬
‫המשטרה כבר בדרך.‬ ‫התקשרתי אליהם בעצמי. את יכולה לוודא,‬
‫אבל אין לנו הרבה זמן עד שהם יגיעו.‬
‫תקשיבי לי. לא הרגתי‬ ‫את טדי פניג. אני נשבעת.‬
‫אני נשבעת. אני נשבעת בזכרו של הבן שלי.‬
‫מי שחף מפשע לא בורח.‬
‫ידעתי שאף אחד לא יאמין לי.‬
‫אבל את מצפה שאני אאמין.‬
‫כי אני חושבת שעמוק בפנים,‬
‫או שאולי אפילו לא כל כך עמוק,‬ ‫יש בך חלק שיודע שנייל הוא זה שעשה את זה.‬
‫הוא הרג את טדי, בדיוק כמו שהוא‬ ‫הרג את מדיסון, ומי יודע עוד כמה אנשים.‬
‫מדיסון התאבדה.‬ ‫-לא.‬
‫לא. המכתב שהיא השאירה,‬ ‫זה שנייל נתן למשטרה,‬
‫היא כתבה אותו שנתיים לפני כן.‬
‫הייתה לי הוכחה.‬
‫נתתי אותה לסוכנת אף-בי-איי, אבל מישהו‬ ‫איים עליה לפני שהיא הספיקה לדווח על זה.‬
‫נייל או אבא שלו או דוד שלו.‬
‫לא.‬ ‫-הם מגינים עליו.‬
‫כמו שהם תמיד עשו.‬
‫ואולי אני אמורה לחשוב‬ ‫שגם את עושה את זה, אבל אני לא.‬
‫כי ראיתי איך הוא מסתכל עלייך.‬
‫איך הוא מדבר אלייך.‬
‫הוא לא מכבד אותך מספיק כדי להיחשף בפנייך.‬
‫אני חושבת…‬
‫אני חושבת שאת מאמינה לשקר,‬
‫ושהוא כועס עלייך בגלל זה.‬
‫תראי,‬
‫אני יודעת איך זה‬ ‫כשמתעקשים להאמין בסיפור מסוים.‬
‫כבר ארבע שנים‬ ‫שאני אומרת לעצמי שטדי פניג רצח את הבן שלי‬
‫כי, כן, הוא אולי שתה, אבל אני…‬
‫אני גם הייתי אשמה.‬
‫את יודעת, סיפרתי לעצמי‬ ‫את הסיפור שהייתי צריכה לשמוע כדי לשרוד.‬
‫בדיוק כמו שאת עושה עכשיו.‬
‫אבל זה לא יגן עלייך.‬
‫נינה, בבקשה, יש בך חלק שיודע שאני צודקת.‬
‫ואת יודעת איך זה ייגמר.‬
‫אגתה ויגס.‬
‫את עצורה בחשד לרצח.‬ ‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫כל מה שתגידי יוכל לשמש נגדך בבית המשפט.‬
‫אם לא תוכלי לממן עו"ד,‬ ‫יסופק לך ייצוג משפטי.‬
‫היי.‬
‫-הכול בסדר. זה נגמר.‬
‫עברת חוויה קשה.‬
‫או מיי גוד, את רועדת.‬ ‫-כן.‬
‫ב… משטרה אמרו שהיא התקשרה אליהם בעצמה.‬
‫לא סיפרת לי את זה.‬
‫אז מה היא רצתה?‬
‫אני פשוט ממש צריכה להחליף בגדים.‬
‫את מתכוונת לספר לי מה קרה?‬
‫עצרו אותה.‬
‫התכוונתי לפני זה.‬
‫כן, היא פשוט… אלוהים, היא צצה משום מקום.‬
‫הלכתי למשרד שלי כדי להביא קפה, ו…‬
‫הסתובבתי והיא פשוט עמדה שם וחסמה את הדלת.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫היא אמרה שהיא כבר התקשרה למשטרה.‬
‫שהיא רוצה לדבר איתי לפני שהם יגיעו.‬
‫מה כבר היה לה להגיד?‬
‫שהיא לא עשתה את זה.‬
‫שזה היית אתה.‬
‫אז אותו סיפור שהיא מספרת למשטרה.‬
‫היא אמרה שגם הרגת את מדיסון.‬
‫ומה היא חשבה? שפשוט תאמיני לה?‬
‫נינה?‬
‫אתה יודע, יש משהו שאף פעם לא הסתדר לי.‬
‫בלילה שבו מדי נעלמה,‬
‫רבנו.‬
‫ריב רציני.‬
‫היא אמרה דברים…‬
‫ממש נוראיים.‬
‫היא הייתה חולה. היא…‬
‫היא לא התנהגה כמו עצמה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת. היא הייתה מדיסון השנייה.‬
‫זאת שהשתלטה עליה כש…‬
‫המצב שלה היה מתדרדר.‬
‫אבל המכתב שהיא השאירה היה…‬
‫ההפך מזה.‬
‫הוא היה…‬
‫שליו‬
‫ומלא באהבה.‬
‫היא ציטטה את אמילי דיקנסון.‬
‫אני לא בטוח שהבנתי.‬
‫להגיד את הדברים‬ ‫שהיא אמרה לי, להיות כל כך אכזרית,‬
‫ואז להתאבד,‬
‫לתת לזה להיות הדבר האחרון שהיא…‬
‫שהיא אי פעם…‬
‫אף פעם לא הבנתי את זה.‬
‫עד עכשיו, אולי.‬
‫היא באמת כתבה אותו באותו לילה?‬
‫אגי אמרה שלא.‬
‫אגי אמרה?‬
‫היא אמרה שהמכתב שמצאתי היה ישן יותר,‬
‫מהפעם שבה מדי לקחה כדורים.‬
‫היא אמרה שהיא מצאה הוכחה.‬
‫הוכחה? איזו הוכחה?‬
‫היא צודקת?‬
‫עשית את זה?‬
‫עשיתי מה?‬
‫הרגת אותה?‬
‫למה את שואלת אותי את זה‬
‫דווקא עכשיו?‬
‫כי אף פעם לא שאלתי אותך.‬
‫כי יש לי זכות לדעת.‬
‫אני לא מוכן לעשות את זה.‬
‫אל תלך כשאני מדברת איתך!‬
‫את מנסה לריב איתי, ואני לא נופל בפח הזה.‬ ‫-זאת שאלה מאוד פשוטה.‬
‫פשוט תענה לי.‬
‫את יודעת מה התשובה. תמיד ידעת.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-זה אומר שאת לא טיפשה, נינה.‬
‫או… אני לא יודע, אולי את כן.‬
‫אתה הרגת אותה.‬
‫אתה פאקינג הרגת אותה.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫תגיד את זה. פשוט תגיד את זה.‬ ‫תהיה מספיק אמיץ להגיד לי את זה בפרצוף.‬
‫ברור שפאקינג הרגתי אותה!‬
‫עשיתי בדיוק את מה שרצית שאני אעשה!‬
‫אחרת למה שתספרי לי עליה ועל אבוט?‬
‫מה לעזאזל חשבת שיקרה?‬
‫זה לא מה שרציתי.‬
‫זה לא מה שרצית?‬
‫לא מה שרצית?‬
‫אוי, זה לא מה שרצית?‬
‫ברור שזה מה שפאקינג רצית!‬
‫כי את פאקינג שנאת אותה!‬
‫היא הייתה כלבה אנוכית ומלאה ברחמים עצמיים‬
‫שהתעללה בך ואז בגדה בשנינו.‬
‫אלוהים אדירים! את נשמעת בול כמו אגי.‬
‫לא סותמת בקשר לפניג,‬ ‫לכמה שהיא רצתה שהוא יסבול כמו שהיא סבלה.‬
‫כאילו שלמילים שלה אין השפעה.‬ ‫-או מיי גוד.‬
‫ואז מעמידה פנים‬ ‫שהוא לא קיבל בדיוק את מה שפאקינג הגיע לו.‬
‫אתה הרגת את פניג.‬
‫אוי, אלו…‬
‫נינה, אני לא היחיד‬ ‫שיש בתוכו את הדבר הזה. אני לא.‬
‫כי העיניים שלנו נמצאות בקדמת הראש‬ ‫והשיניים שלנו חדות. אנחנו טורפים.‬
‫אנחנו מזדיינים וצדים והורגים ומחרבנים,‬ ‫ואנחנו נהנים מזה.‬
‫כל אחד מאיתנו. אז אם את רוצה לשפוט אותי,‬ ‫אם את רוצה לטמון את הראש בחול‬
‫ולהגיד לעצמך, "לא ידעתי",‬ ‫זה בסדר, אבל אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫תחסכי ממני את כל החרא הצדקני והצבוע הזה.‬
‫כאילו שלא קיבלת כל מה שרצית.‬
‫הכול.‬
‫או מיי גוד.‬
‫אני כל כך עייף.‬
‫כי כל החיים שלי,‬
‫אני רק נלחם ונלחם ונלחם.‬
‫את אשתי.‬
‫את אימא של הילד שלי.‬
‫אני לא רוצה להסתיר יותר.‬
‫אני לא.‬
‫לא ממך.‬
‫אתה לא חייב.‬
‫בבקשה תקשיבו לי לרגע.‬
‫תודה.‬
‫חברת המועצה בניטז‬ ‫תענה על שאלות לאחר ההכרזה שלה,‬
‫אבל היא ביקשה‬ ‫ממר ג'רוויס שייתן לכם קצת הקשר קודם.‬
‫אני בטוח שרבים מכם כבר שמעו‬ ‫שאבא שלי חטף לאחרונה שבץ קטסטרופלי.‬
‫תודה לכולכם על התפילות ועל המילים החמות‬
‫ועל זה שהגעתם לכאן בהתראה כזאת קצרה.‬
‫אני כאן היום כדי לשוב ולומר שהמשפחה שלי…‬ ‫-כמה אתה משלם לה?‬
‫היא מכרה את העקרונות שלה!‬
‫קדימה! זאת שחיתות!‬
‫קדימה! היא מכרה את העקרונות שלה!‬
‫קדימה, זאת שחיתות!‬ ‫-קדימה.‬
‫זאת שחיתות! קדימה!‬ ‫-אתם רואים…‬
‫בעיניי זאת דוגמה מצוינת למה שקורה כשאנחנו…‬
‫הופכים לכל כך מקובעים וכל כך מפולגים‬ ‫שאנחנו לא מסוגלים להגיע לפשרות.‬
‫עכשיו, כן, זה נכון,‬ ‫רבים מאיתנו במגזר הפרטי הם חלק מהבעיה.‬
‫אנחנו גם צריכים‬ ‫לדרוש מהנציגים שבחרנו לשאת באחריות.‬
‫בייחוד מהפוליטיקאים המקצועיים‬ ‫שלא פועלים לפי העקרונות שלהם.‬
‫אוליביה בניטז, לעומת זאת,‬
‫היא מנהיגה שלא מפחדת לקום ולהשמיע את קולה.‬
‫ברור שלא תמיד היה לי קל לשמוע‬ ‫את ההתנגדות הראשונית שלה לג'רוויס יארדס,‬
‫אבל היא תפסה את תשומת ליבי,‬
‫ובסופו של דבר היא נתנה לי‬ ‫השראה לעשות משהו קונקרטי.‬
‫ולכן, היום, אני מכריז שאני מעניק במתנה‬
‫בלוק שמיועד לפיתוח לקרן הקרקעות של מנהטן‬
‫לטובת הקמת עד ל-300 יחידות דיור בר-השגה.‬
‫עכשיו אוליביה תרחיב על לוח הזמנים‬
‫ועל הפרטים,‬
‫אז תודה על ההקשבה, ותודה לך,‬
‫חברת המועצה בניטז, על…‬
‫על ההנהגה שלך.‬
‫בוז!‬
‫זה נכון. יש הרבה דברים‬ ‫שנייל ג'רוויס ואני לא מסכימים עליהם.‬
‫ובהחלט התחלנו ברגל שמאל,‬
‫אבל הצלחנו למצוא שפה משותפת.‬
‫אמרתי לך שאת לא חייבת לבוא.‬
‫רציתי להיות פה.‬
‫מצאנו שפה משותפת.‬
‫אז כמה מזה שמעת?‬
‫כל מילה.‬
‫ו… איך הייתי?‬
‫במיטבך.‬
‫אולי לקחתי על עצמי קצת יותר מדי מהאשמה,‬
‫אבל נראה לי שזה המחיר של לעשות קאמבק, לא?‬ ‫חזרתי לעניינים. נינה, חזרנו לעניינים.‬
‫אל…‬
‫תסתכל על הטלפון שלך, נייל.‬
‫למה?‬
‫השארתי לך הודעה.‬
‫- נינה: קובץ שמע מצורף -‬
‫- הקלטה חדשה -‬
‫אתה פאקינג הרגת אותה.‬
‫תסתכל עליי! פשוט תגיד את זה.‬ ‫תהיה מספיק אמיץ להגיד לי את זה בפרצוף.‬
‫ברור שפאקינג הרגתי אותה!‬
‫עשיתי בדיוק את מה שרצית שאני אעשה!‬
‫אחרת למה שתספרי לי עליה ועל…‬
‫בימים האחרונים, אני…‬
‫מה לעזאזל חשבת שיקרה?‬
‫אתה בחיים לא תיגע בי יותר.‬
‫או בילד שלי.‬
‫נייל ג'רוויס, אתה עצור.‬ ‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫כל מה שתגיד יוכל לשמש נגדך בבית המשפט.‬
‫מר ג'רוויס, תרצה להגיב?‬
‫מר ג'רוויס, יש לך משהו לומר?‬
‫בהתחלה, נייל זעק שהוא חף מפשע.‬
‫הוא התעקש שההקלטה הייתה ערוכה‬ ‫ונשבע שהוא ינקה את שמו.‬
‫- החיה שבתוכי -‬
‫אבל הסיפור שלו קרס‬ ‫כשדודו ריק הפך לעד מדינה‬
‫בתמורה לעונש קל יותר.‬
‫ריק נתן לרשויות‬ ‫די והותר ראיות כדי לשלוח את נייל לכלא.‬
‫אבל קודם לכן הוא וידא שאחיו‬ ‫לעולם לא ייאלץ לראות איך המורשת שלו נהרסה.‬
‫משטרה. ידיים למעלה.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫נייל החליט לא להילחם באישומים,‬
‫וקיבל שלושה מאסרי עולם רצופים‬ ‫ללא סיכוי לשחרור מוקדם.‬
‫כל מה שנשאר לו להרוג היה זמן.‬
‫והייתה רק מבקרת אחת‬ ‫שהייתה מוכנה לעזור לו לעשות את זה.‬
‫היי, שכנה.‬
‫מה שלומך?‬
‫יותר טוב ממך כנראה.‬
‫אני לא בטוח. אני קורא הרבה,‬ ‫עושה מדיטציה. זה לא כזה נורא.‬
‫איך באויסטר ביי?‬
‫האמת שמכרתי את הבית.‬
‫כן, הגיע הזמן.‬
‫קיבלת מחיר טוב?‬
‫הוא באמת היה צריך שיפוץ רציני.‬
‫הספר עדיין לא גמור.‬
‫אבל… חשבתי שאולי‬ ‫יהיה לך עוד מה לומר עכשיו ש…‬
‫רציתי להציע לך את המילה האחרונה.‬
‫ואו, כל כך נדיב מצידך.‬
‫אכפת לך שאני אקליט?‬
‫זה לא כל כך פעל לטובתי בפעם הראשונה.‬
‫אבל יפה מצידך לשאול.‬
‫את אתית.‬
‫כלומר בניגוד לנינה?‬
‫היא לא גיבורה.‬
‫את יודעת?‬
‫בסופו של דבר היא רק רצתה‬ ‫את הכסף שלי. זה סיפור ידוע.‬
‫היא יודעת איך לשרוד. היא כמו חתול רחוב.‬
‫טוב…‬
‫אני בספק שזה כל כך פשוט.‬
‫היא ראתה הזדמנות והיא ניצלה אותה.‬
‫או שאולי יש לה מצפון.‬
‫את לא עד כדי כך תמימה, אגי.‬
‫וגם היא לא הייתה,‬
‫כמו שהתברר לנו.‬
‫אז על מה עוד יש לדבר בשלב הזה?‬
‫מה את רוצה לדעת שאת לא יודעת כבר?‬
‫נראה שאת מבינה אותי לא רע בכלל.‬
‫אני רוצה לדעת מה אתה רואה‬
‫כשאתה מסתכל במראה.‬
‫תני לי לשאול אותך משהו.‬
‫איך היה לראות את טדי?‬
‫הופתעת?‬
‫הייתי מבועתת.‬
‫ו…?‬
‫וזה עשה לי בחילה.‬
‫עדיין יש לי סיוטים.‬
‫וזהו?‬
‫אוי, אגי.‬
‫אנחנו עשינו את זה.‬
‫ביחד.‬
‫שנינו.‬
‫ואו, אתה באמת…‬
‫אתה באמת חושב שאנחנו אותו דבר.‬
‫אנחנו לא.‬
‫אבל את בכל זאת פה.‬
‫את לא מצליחה להתרחק ממני, אה?‬
‫למה?‬
‫לא אכפת לך מה אני רואה במראה,‬
‫את רוצה לדעת איך זה מרגיש, נכון?‬
‫אתה מוכן לספר לי?‬
‫דיברנו כמעט שלוש שעות‬
‫עד שמפקד בית הסוהר קטע את הביקור שלנו.‬
‫חייבים לציית לכללים.‬
‫וקבענו לדבר שוב,‬
‫אבל זה לא נועד להתממש.‬
‫כפי שהתברר,‬
‫דוד ריק לא הסתפק בזה‬ ‫שנייל יבלה את שארית חייו במדי כלא.‬
‫שום כלוב לא יספיק לו.‬
‫אז הוא ביקש‬ ‫טובה אחת אחרונה מכמה חברים ותיקים.‬
‫ואיך אנחנו יכולים להבין את המוות שלו?‬
‫האם נעשה פה צדק?‬
‫האם זה סוף טוב?‬
‫זאת הסיבה שנקמה מפתה אותנו,‬
‫היא מבטיחה גבול ברור בין טוב ורע.‬
‫אבל זאת אשליה.‬
‫אני יודעת כי הרגשתי את עצמי נמשכת אליה.‬
‫אחרי שאיבדתי את הבן שלי, אני…‬
‫אימצתי לליבי את הנקמה כמו אבל נוסף.‬
‫כמו בת לוויה יקרה.‬
‫סיפרתי לעצמי סיפור על טוב ורע.‬
‫על להעניש את מי שאשם.‬
‫נייל הריח שאני צמאה לדם‬
‫והפך את הסיפור הזה למציאות.‬
‫הוא ספג את הזעם שלי,‬
‫וכמו מלאך אפל, הגשים משאלה‬ ‫שהייתה איומה מכדי לנקוב בשמה,‬
‫והותיר עוד אם להתאבל על בנה.‬
‫עוד זעם שיגדל ויצא משליטה.‬
‫נקמה מולידה נקמה.‬
‫פצע…‬
‫שלעולם אינו מחלים.‬
‫גם אני אחראית למעגל הזה.‬
‫הדם נמצא גם על ידיי.‬
‫היי.‬ ‫-הגעת.‬
‫ברור.‬ ‫-היי.‬
‫אגי, זאת מג.‬
‫ואו! איזה כיף לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫כנ"ל, כן. מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫זה מעולה. כלומר,‬ ‫אני יודעת שאת יודעת את זה, אבל…‬
‫אבל אף פעם לא יימאס לה לשמוע את זה.‬
‫מג, זאת העורכת שלי, קרול.‬
‫היי. נעים מאוד.‬ ‫-היי.‬
‫כל סוף הוא התחלה חדשה.‬
‫אנחנו פותחים דף חדש,‬ ‫אבל אנחנו לא יכולים לברוח מהסיפור שלנו.‬
‫ובעצם, זאת המשמעות‬ ‫של קארמה עבור הבודהיסטים.‬
‫בשבילם, קארמה זאת לא נקמה קוסמית.‬
‫זה לא היקום שמשיב לנו כגמולנו ממרומים.‬
‫בשבילם,‬
‫קארמה היא הזרעים שאנחנו שותלים.‬
‫זה התינוק המתוק שלי?‬
‫הזרעים שאנחנו מורישים לדורות הבאים.‬
‫כן.‬
‫אנחנו קוצרים את מה שזרענו,‬
‫בחיים האלה או בגלגול הבא.‬
‫קארמה היא הירושה שלנו…‬
‫- החיה שבתוכי, ממואר‬ ‫אגתה ויגס -‬
‫וזכותנו מלידה.‬
‫כן.‬
‫אבל לא משנה איך נגדיר אותה,‬
‫נייל צדק בקשר לדבר אחד.‬
‫הקארמה היא בת זונה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אתה בסדר.‬
‫תרגום כתוביות: דנה עומר‬