Viděl jsem ti to na tváři. Všechno, co jsi mu chtěla udělat.
Zasloužil si to.
Karma je svině, co?
STŘEDA 29. ŘÍJNA
NÁVRH: AGATHA WIGGSOVÁ
Eriko.
Prý se mnou potřebuješ mluvit.
Jo. Ale to počká.
Určitě? Přijela jsi za mnou až sem…
Vážně to udělala Wiggsová?
Šílený, co?
Podle všeho ho poslední čtyři roky obtěžovala.
Přišla v autonehodě o syna a vinila jeho.
A nahlásil to Nile Jarvis?
Wiggsová o něm psala knihu.
Nahlásil to jako možný únos.
Proto policie kontaktovala nás.
V notebooku Wiggsové našli videa, která to potvrzují.
Proboha.
Jo. Natočila jich hodiny, všechny s časovým razítkem.
Před pár hodinama byl ještě naživu.
NÁVRH: AGATHA WIGGSOVÁ
Zvedni to.
Ty to nezvedneš?
Můžu?
Jenom do toho.
Počkám dole.
Haló? Aggie?
Kde jsi?
Aggie?
Do prdele.
Kde je, Aggie?
Aggie?
Aggie!
- Aggie? - Panebože, Shelley.
Díkybohu.
- Kde jsi? Co se děje? - Měla jsem pravdu. Byl to Nile.
Zabil Teddyho Feniga a nechal jeho tělo v Cooperově pokoji,
aby z toho vinili mě, protože…
Dobře, zpomal.
Měla jsem důkaz, ale dala jsem ho někomu, kdo mi to teď nebere. Zkus to ty.
Ať už se stalo cokoliv,
vysvětli to policii, než se to ještě zhorší.
Ať se stalo cokoliv? Co…
Podívej, prostě…
Co tím chceš říct? Že ti lžu?
Ne, jenom potřebuju, abys mi řekla, kde jsi,
ať ti můžeme pomoct.
Můžeme? To znamená kdo?
Máš tam policii?
Máš, že jo?
Aggie, prosím, nech si pomoct.
Kurva.
Aggie!
Do prdele.
Já ho odvezu. A ten rozhovor udělám v autě.
- O to mi nešlo. - Tak o co?
Když jsem ten rozhovor s Times zmínila, nařkla jsi mě, že ti vůbec nepomáhám.
Protože si děláš, co chceš, bez ohledu na plány svý ženy a syna.
Tak si zajdi do ateliéru a na masáž, cokoliv potřebuješ.
Já Coopera odvezu.
Co víc po mně chceš?
Já nikam nechci!
Na to fakt nemáme čas, Coopere. Vezmi si ty boty a obuj se.
- Aggie. - Chtěla jsi, ať ho odvezu.
Kde je Cooper, Aggie?
TO MONSTRUM VE MNĚ
KAPITOLA 8.
POSLEDNÍ SLOVO
- Eriko? - Promiň, že ruším, Jacku.
Naléhavě potřebuju laskavost.
Jasně. Co se děje?
- Pamatuješ na Madison Jarvisovou? - Jo.
Chci, abys mi z archívu vytáhl její dopis na rozloučenou.
Stačilo by to digitálně?
Za hoďku můžu být v databázi a poslat ti kopii v HD kvalitě.
Eriko?
Jsi tam?
Ještě se ozvu.
Dobře.
To bych nedělal.
Ruce za hlavu. Dělej!
Já tušil, že mi lžeš.
Že Abbott něco našel. Měl jsem dát na svoji intuici.
Na něčem jsme se snad domluvili.
Jednal jsem s tebou s úctou.
- Nechceš mi říct ještě něco? - Co jste udělali Brianovi?
Netuším, o čem to mluvíš.
S tímhle jsem nesouhlasila.
Nic z toho se nemělo stát.
Ale stalo se.
A teď jsi do toho zapletená stejně jako já.
Chtěla jsi ochránit svoji rodinu. A já udělám to samý.
Pro rodinu se neštítím ničeho.
Takže jestli mi něco tajíš…
Netajím.
Určitě mi odpustíš,
když tě tentokrát nevezmu za slovo.
Ať už víš nebo si myslíš cokoliv,
zapomeň na to.
Aspoň mi řekněte, co se mu stalo.
Být tebou,
radši se teď starám o vlastní rodinu.
MAGOR DOPIS OTCI
KAPITOLA 12. TRUCHLENÍ NAD ZBORCENOU LŽÍ
Jak se má můj oblíbený strejda?
Byl jsem u Eriky Bretonový.
Nebude dělat vlny.
Určitě?
Miluje svý děti.
Ví, že si s náma nemá zahrávat.
Takže jsme v pohodě.
To se uvidí.
Zrovna jedu za tvým otcem.
A co mu chceš říct?
Co nejmíň.
Musí ale vědět, že jeho syn bude brzo v novinách.
- Musím končit. - Nile?
Zmrd.
Krouží nad náma vrtulníky.
A na Mill River Road stojí policejní kontrola.
Nevíš, co se děje?
Radši se posaď.
Vezmou hroznovou šťávu, nalijou ji do takových velkých sudů,
přidají do nich takzvaný kvasinky a pak je nechají dlouho odležet.
Co jsou kvasinky?
Kvasinky?
Kvasinky jsou…
Já vlastně netuším.
Ale udělají z tý šťávy něco, co dospělí rádi pijou,
když mají fakt radost, nebo jsou naopak smutní.
Chceš si cucnout?
Strejdo Ricku!
Snad neruším.
Ne, už má být dávno v posteli. No tak. Ať už jsi pryč.
Utíkej.
Víš co, Ricky? Před desíti lety
jsem za tohle víno zaplatil trojku, a teď se prodává za patnáct.
Pokud je vůbec k nalezení.
Fakt se ale…
skvěle hodí na oslavu toho,
jak jsem Benitezovou konečně donutil, aby zmoudřela.
Na radnici to oznámíme společně.
Poslyš, Marty…
Brzo se o tom stejně dozvíš.
- Nilovu sousedku Wiggsovou… - Ta kniha je mi u prdele.
Víš, oni ji hledají za vraždu.
- Cože? - Jo.
Zmizel totiž jeden místní kluk. Před pár týdny to bylo ve zprávách.
Usoudili, že se utopil.
Dneska večer ale poldové našli jeho tělo v domě Wiggsový.
Jenže ona už byla pryč.
Takže ta kniha nakonec nebude problém.
Asi bys měl Nila naučit, komu důvěřovat.
Protože si fakt umí vybrat.
Jo.
- A tělo našli v jejím domě? - Jo.
Jak?
Nile dal policii tip.
Podle všeho…
něco zahlídl.
Ty mi lžeš, Ricky.
Nelžu.
- Ale jo. - Proč bych to dělal?
- Už je to tady. - Co?
- Promnul sis nos. To tě vždycky prozradí. - Ale prosím tě.
Tak mi netvrď, že nelžeš, sakra.
Uklidni se, jo? Jen jsem chtěl, abys o tý šílenosti věděl.
Podívej se na mě.
A teď mi řekni, co se sakra děje.
Byl to Nile? Udělal to zase?
- Jestli mi zalžeš, přísahám… - Postaral jsem se o to.
Do prdele.
- Poslouchej mě, Marty… - On s tím nepřestane.
- Nech toho. - Fakt nepřestane.
- Poslouchej mě… - Nikdy.
Poslouchej, říkám! Nic se neděje.
- Ty jsi to čekal. Tušil jsi to. - To je přece fuk.
Hlavně že mi dal vědět. Postarali jsme se o to.
Nikdy si s tím klukem Nila nespojí.
Nemají jak.
Proč to udělal, Ricky?
Protože je nemocnej, Marty!
Prostě si nemůže pomoct!
- Musíš mi věřit. - Ne.
- Ochránil jsem tebe i nás. - Ne.
Ty už nemusíš nic dělat.
Nemusíš se k tomu vůbec vyjadřovat.
Co je s tebou? Marty? Hej!
Marty? Hej!
Marty?
Nejdřív jsem myslel, že se mi to jen zdá.
Vypili jsme pár skleniček. Nebyl jsem při smyslech.
Ale pak jsem šel nahoru na záchod.
A slyšel jsem rachot.
Bušení z pokoje jejího syna. A tak jsem…
otevřel dveře a vtom jsem za sebou slyšel, že tam nesmím.
Viděl jsem jí to na očích.
Neměla v nich smutek,
ale strach.
Nějak jsem vycítil, že je něco špatně.
Nemohl jsem ten pocit setřást, a tak jsem ráno zavolal policii.
Pořád to…
prostě nedokážu pochopit.
Možná jí ruplo v bedně. Nebo taková byla celou dobu.
Do ostatních prostě nevidíš.
A proč tě teda zvala k sobě, když měla nahoře jeho?
Třeba chtěla moji DNA. Kdo ví?
Snažila se to hodit na mě.
Využít mě a tu knihu, aby sama unikla podezření.
Byl jsem dokonalej obětní beránek. S tím já mám přece zkušenosti.
S rolí magora odvedle.
To ty víš ze všech nejlíp.
Jsi v pohodě?
Jo.
Jenom jsem unavená.
Běž si lehnout. Máš za sebou náročnej den.
Jo.
Myslel jsi to vážně?
Fakt to dítě chceš?
Jasně že jo.
Vím, že jsme to neplánovali.
Plány se mění.
Prostě se přizpůsobíme.
Co se děje?
To je Lila. Haló?
Ve který nemocnici?
Krvácení jsme zastavili, ale teď musíme hlídat otok mozku.
Co se stalo? Jsem jeho syn.
- Právě vysvětluju stav vašeho otce… - Začněte znovu.
Utrpěl silnou mrtvici.
Prasklé cévy způsobily výrazné krvácení v levé hemisféře mozku.
Kvůli otoku jsme ho uvedli do umělého spánku.
Není to bez rizika, ale narůstající tlak v mozku je životu nebezpečný.
Děkuju.
STŘEDA 29. ŘÍJNA
KONTAKTY
ERIKA BRETONOVÁ
Sakra.
Do prdele!
Počkej, nemám pilota!
Ticho, Coopere. Promiňte. Zrovna vezu syna k doktorovi.
Zopakujete mi to?
Podle vašeho otce už spolu nemluvíte. Zajímá mě, jestli…
To jsme moc často nedělali ani předtím.
Ale byli jste v kontaktu?
- Dvakrát ročně. - Potřebuju svýho pilota!
Na Vánoce a jeho narozeniny.
- Nemůžu lítat. - Moje neexistovaly.
- Zlato… - Potřebuju svýho pilota!
Najdeme ho později, říkám.
- Jestli se vám to teď nehodí… - To nic.
- Kde jsme to skončili? - Proč jste s otcem přestali mluvit?
Fakt se mi někde ztratil.
Popravdě mě dokonce žaloval.
Prý vydělávám na jeho příběhu, i když… tak už dost!
Cože?
Čau.
Ahoj, Jime, jak je?
Čau, Tommy. Pomoz mi přesunout ty palety.
Jasně, vydrž. Hned jsem u tebe.
Dneska je asi odešleme.
Vezmi ty dvě a přesuň je do kůlny.
NÁVRH: AGATHA WIGGSOVÁ
Haló?
- Eriko? - Ano?
Tady Aggie.
Proč jste nezavolala? Ukázala jste šéfovi Madisonin deník?
Haló?
Slyšíme se?
Promiňte…
S kým mluvím?
Vždyť jsem to už říkala. Tady Agatha Wiggsová.
A právě mě hledá policie, takže fakt potřebuju vaši pomoc.
Netuším, o čem to mluvíte.
Co to sakra… Co se děje?
Proč…
Aha…
Něco na vás mají.
Vyhrožujou vám?
Fajn.
Jen si mě prosím vyslechněte.
Vraťte mi aspoň ten deník.
Udám se a ukážu ho policii.
To je moje jediná šance.
- Mrzí mě to, ale nemůžu. - Eriko, prosím…
Eriko?
Chtěl být u toho, až to Benitezová
zítra oznámí.
Půjdu tam místo něj.
Tisk bude chrochtat blahem.
Máš něco na srdci?
Tvůj táta bojuje o život a ty myslíš na blbou tiskovku?
- Myslím na jeho odkaz. - Leží tu kvůli tobě.
Uvědomuješ si to?
Věděl, že mu lžu.
Že tě kryju.
Jako jsem to dělal každou minutu svýho mizernýho života.
Pozor na jazyk, strejdo.
Snažil ses ho zabít, sotva ses vydrápal z matčina lůna.
Jemu trvalo 50 let, než mu došlo, co jsi doopravdy zač,
ale já to věděl vždycky.
Vždycky se postavil za tebe. Zas a znovu.
I když jsem mu to rozmlouval.
Nezasloužil sis ho.
Ani na chvíli.
Posaď se, Ricku.
Ahoj.
Ahoj. Jak to zvládáš?
Jsem v pohodě. Jen…
Na pár…
Na pár hodin jsem se vyspal.
To je dobře. Jak je na tom táta?
Nějaká změna?
Dokud se neprobere, nic se neví.
A to může trvat týdny, možná i měsíce.
Zajdu zkontrolovat Lilu a pak přijedu.
Fakt sem nemusíš jezdit, Nino.
Chci být s tebou.
Nemáš náhodou schůzku s jedním ze svých umělců?
Instalujeme novou výstavu, ale Elise za mě prý klidně zaskočí.
Ne, radši běž do práce.
Fakt. My tady akorát vyčkáváme.
A křeslo vedle tátovy postele zabral strejda, takže…
Určitě mě tam nepotřebuješ?
Uvidíme se večer doma.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Možná o něco výš?
Když se vám to bude líbit víc…
Jo, tak je to dobrý.
Bojíte se, že Dachau nebude pro sběratele umění příjemné téma?
Možná ne pro některé, ale proto je právě tak působivé.
Moji prarodiče žili v roce 1933 v Bavorsku.
Ani ne dva kilometry od toho tábora.
Viděli ten kouř,
slyšeli ten křik,
ale stejně tvrdili, že neměli ani ponětí, co se tam dělo.
Je až k nevíře, jak dokážeme sami sebe ošálit.
Zajdu si udělat kafe. Dáte si?
Ano, prosím.
Tísňová linka, co se stalo?
Tady Agatha Wiggsová. Hledá mě policie.
Jsem připravená se udat.
- Panebože. - Neboj, jen si chci promluvit.
Už jsem na sebe zavolala policii.
Můžeš si to ověřit, ale nezbývá nám moc času, než dorazí.
Poslouchej. Já Teddyho Feniga nezabila. Přísahám.
Přísahám na památku svýho syna.
- Nevinní se nedávají na útěk. - Věděla jsem, že mi neuvěří.
Ale já ti věřit mám?
Protože si myslím, že někde v hloubi duše…
Možná vlastně nemusíš pátrat ani tak hluboko, abys věděla,
že to byl Nile.
Zabil Teddyho,
stejně jako zabil Madison a kdo ví, kolik dalších.
- Madison se zabila sama. - Ne.
Ne. Ten dopis, co Nile předal policii,
napsala dva roky předtím.
Měla jsem důkaz.
Dala jsem ho agentce FBI, ale někdo se k ní dostal.
Buď Nile, jeho otec nebo strýc.
- Ne. - Chrání ho.
Jako to dělali vždycky.
Asi bych se měla bát, že ty ho chráníš taky, ale nebojím.
Viděla jsem, jak se na tebe dívá.
Jak s tebou mluví.
Neváží si tě dost na to, aby si tě pustil k tělu.
Myslím…
že jsi naletěla jeho lžím
a on tě za to nenávidí.
Poslyš…
Dobře vím, jaký to je držet se zuby nehty svojí verze příběhu.
Poslední čtyři roky jsem si namlouvala, že mi syna zabil Teddy Fenig,
protože sice fakt možná pil, ale ani já…
Ani já jsem v tom nebyla nevinně.
Vsugerovala jsem si, co jsem potřebovala, abych přežila.
Stejně jako to teď děláš ty.
Ale to tě nezachrání.
Prosím tě, Nino, určitě někde v hloubi duše víš, že mám pravdu.
A víš, jak to celý skončí.
Agatho Wiggsová!
Zatýkáme vás za vraždu. Máte právo nevypovídat.
Cokoli řeknete, může být použito proti vám.
Pokud nemáte na právníka, bude vám přidělen.
Čau.
- Ahoj. - To nic. Už je po všem.
Muselo to být strašný.
- Panebože, vždyť se celá třeseš. - Já vím.
Podle policie se jim prý udala sama.
To jsi mi neřekla.
Co po tobě vůbec chtěla?
Já se teď hlavně chci převlíct.
Řekneš mi, co se stalo?
Zatkli ji.
Myslím předtím.
Prostě… Bože, fakt se tam objevila zničehonic.
Šla jsem si do kanceláře pro kafe, a když jsem se…
Když jsem se otočila, stála ve dveřích a bránila mi vyjít ven.
Proboha.
Řekla mi, že už zavolala policii.
Že se mnou chtěla mluvit, než dorazí.
A o čem?
Prý to neudělala ona.
Říkala, žes to byl ty.
Takže to samý, co teďka vypráví policii.
Prý jsi zabil i Madison.
A ona si myslela, že jí to uvěříš?
Nino?
Víš, jedna věc mi nikdy nedávala smysl.
Tu noc, když Maddie zmizela,
jsme se pohádaly.
Fakt ošklivě.
Byla na mě
opravdu hnusná.
Byla nemocná. Nebyla…
- Nebyla sama sebou. - Já vím.
Já vím. Byla to ta druhá Madison,
co nad ní převzala kontrolu,
když začala bláznit.
Ale v tom dopise…
byla úplný opak.
Její slova
byla klidná
a plná lásky.
Citovala Emily Dickinsonovou.
Teď nevím, o čem mluvíš.
Jak ke mně mohla být tak krutá, když byla připravená vzít si život?
Jak mohla dopustit, aby poslední slova,
co mi kdy řekla…
To jsem nikdy nechápala.
Teda asi až doteď.
Vážně to napsala ten večer?
Aggie tvrdila, že ne.
Aggie?
Podle ní byl ten dopis, co jsem našla, z dřívějška.
Z doby, kdy Maddie brala prášky.
Říkala, že našla důkaz.
Důkaz? Jakej důkaz?
Má pravdu?
Udělal jsi to?
A co jsem měl udělat?
Zabil jsi ji?
Jak se mě na to můžeš ptát?
Zrovna teď.
Nikdy jsem se tě nezeptala,
ale zasloužím si odpověď.
To nemám zapotřebí.
- Neodcházej. - Nehodlám se s tebou hádat.
Je to jednoduchá otázka, tak mi odpověz.
Ty ale odpověď znáš. Vždycky jsi ji znala.
- Co to znamená? - Znamená to, že přece nejsi blbá.
Nebo možná jsi, já nevím.
Tys ji zabil.
Fakt jsi ji zabil!
Podívej se na mě!
No tak to řekni. Nebuď srab a řekni mi to do očí.
Jasně že jsem ji zabil!
Udělal jsem přesně, co jsi chtěla!
Proč bys mi jinak říkala o ní a Abbottovi?
Co jsi do prdele čekala?
To jsem nechtěla.
Tys to nechtěla?
Tak nechtěla?
Nechtěla jsi to, jo?
Jasně že chtěla, kurva!
Vždyť jsi ji nenáviděla!
Byla to sobecká mrcha, co se furt akorát litovala,
po tobě se jenom vozila a nakonec nás oba zradila.
To snad není pravda! Zníš úplně jako Aggie.
Pořád prohlašovala, jak chce, aby Fenig zažil stejná muka jako ona.
- A slova mají moc. - Proboha.
A pak si dovolila dělat, jako by si svůj konec nezasloužil.
Ty jsi ho zabil.
To snad…
Nejsem jedinej, kdo tohle v sobě má, Nino.
Všichni máme oči směřující dopředu a ostrý zuby.
Jsme predátoři.
Šukáme, lovíme, zabíjíme a sereme a užíváme si to.
Všichni do jednoho.
Jestli mě chceš soudit, strčit hlavu do písku
a tvrdit, že jsi nic nevěděla, posluž si, ale nedívej se na mě tak.
Nechej si ty svoje falešný a pokrytecký kecy.
Dostala jsi všechno, co jsi chtěla.
Všechno.
Proboha…
Já už fakt nemůžu.
Jsem tak unavenej.
Celej svůj život
musím pořád jen bojovat.
Jsi moje žena.
A matka mýho dítěte.
Nechci dál skrývat, kdo jsem.
Vážně ne.
Ne před tebou.
Vždyť nemusíš.
Můžete mi prosím věnovat pozornost?
Děkuji.
Radní Benitezová vám pak ráda zodpoví na případné otázky,
ale požádala pana Jarvise, aby vám nejdříve poskytl nějaký kontext.
Mnozí z vás už jistě slyšeli,
že můj otec nedávno utrpěl závažnou mozkovou příhodu.
Tímto chci všem poděkovat za vaše modlitby, přání k uzdravení
a za to, že jste takhle narychlo dorazili.
- Chci vás ujistit, že moje rodina je… - Kolik jí platíte?
Je to zrádkyně, lidi!
Tohle je jasná korupce!
Zaprodala jim duši!
- Je to korupce! - No tak, lidi!
- Jasná korupce, slyšíte? - Podívejte…
Tohle byl podle mě ukázkový příklad toho, co se stane,
když se tak polarizujeme a zatvrdíme v našich názorech,
že nepřijímáme kompromisy.
A je pravda, že tomu mnoho z nás v soukromém sektoru přispívá.
I naše zastupitelstvo ale musí jednat zodpovědně.
Obzvlášť ti, kdo postrádají odvahu hájit svá přesvědčení.
Olivia Benitezová je na druhou stranu
vůdčí osobnost, která se nebojí vystoupit z davu a ozvat se.
A její počáteční argumenty proti Jarvis Yards samozřejmě nebylo
vždy příjemné poslouchat,
ale získala si moji pozornost
a inspirovala mě k tomu, abych s tím něco udělal.
Proto vám tu dnes oznamuji, že tímto daruji
Manhattanskému pozemkovému fondu celý čtvercový blok
na stavbu až tří set cenově dostupných bytových jednotek.
Olivia vám řekne víc o tom, kdy to proběhne,
a další detaily,
takže tímto děkuji vám za pozornost
a paní radní za to…
jak schopně nás vede.
Fuj!
Je to pravda.
V mnohém se s Nilem neshodneme.
A rozhodně náš vztah nezačal na dobré vlně,
ale našli jsme společnou řeč.
Říkal jsem, že nemusíš chodit.
Chtěla jsem.
Kolik z toho jsi slyšela?
Každé slovo.
A jak jsem si vedl?
Jako vždycky.
Možná jsem si sypal popel na hlavu až moc,
ale to je cena za to, když se chceš dostat zpátky do hry.
- Jsme zpátky ve hře, Nino. - Ne.
Zkontroluj si telefon.
Proč?
Nechala jsem ti vzkaz.
NINA AUDIO PŘÍLOHA
NOVÁ NAHRÁVKA.M4A
Fakt jsi ji zabil.
Podívej se na mě.
Nebuď srab a řekni mi to do očí!
Jasně že jsem ji zabil!
Udělal jsem přesně, co jsi chtěla!
Proč bys mi jinak říkala o ní…
Posledních pár dní…
Co jsi do prdele čekala?
Už na mě nikdy nesáhneš.
Ani na moje dítě.
Nile Jarvisi, jste zatčen. Máte právo nevypovídat.
Cokoli řeknete, může být použito proti vám.
Chcete se k tomu vyjádřit, pane Jarvisi?
Chcete k tomu něco říct?
Nile nejdřív na všechny hulákal, že je nevinný.
Přísahal, že je ta nahrávka zmanipulovaná a že očistí svoje jméno.
TO MONSTRUM VE MNĚ
Jenže pak se jeho strýc rozhodl vydat důkazy státu
výměnou za mírnější trest.
Bohatě stačily na to, aby Nile skončil za mřížemi.
Nejdřív se ale ujistil, že jeho bratr nikdy neuvidí svůj odkaz lehnout popelem.
Policie! Ruce vzhůru!
A Nile nakonec přijal všechna obvinění.
Dostal tři doživotní tresty bez šance na podmínečné propuštění.
Nakonec mohl zabíjet jen čas.
A s tím mu pomohl jen jeden jediný člověk.
Nazdar, sousedko.
Jak se máš?
Asi líp než ty.
Já ti nevím. Hodně čtu, medituju…
Není to tu tak zlý.
Jak je v Oyster Bay?
Nakonec jsem prodala dům.
- Jo. Už bylo načase. - No teda. A za dobrou cenu?
Asi fakt potřeboval zrekonstruovat.
Ještě jsem tu knihu nedopsala.
Říkala jsem si, že teď možná budeš chtít něco dodat, když…
Prostě mě napadlo, že poslední slovo nechám tobě.
Ty vole, ty seš velkorysá.
Můžu nahrávat?
Poprvý se mi to moc neosvědčilo.
Ale je správný, že se ptáš.
Etický.
Což Nina nebyla?
Není to žádná hrdinka.
Rozumíš?
Nakonec to byla klasická zlatokopka. Příběh starej jak svět.
Vždycky jí šlo jenom o přežití. Jako toulavý kočce.
No…
Podle mě je to složitější.
Uviděla příležitost a chopila se jí.
Nebo prostě měla svědomí.
Tak naivní přece nejsi, Aggie.
A ukázalo se,
že ona taky ne.
Tak o čem chceš v tuhle chvíli ještě mluvit?
Čeho ses ještě nedopátrala?
Přijde mi, že mě máš přečtenýho.
Chci vědět, co vidíš…
v zrcadle.
Na něco se tě zeptám.
Co jsi cítila, když jsi viděla Teddyho?
Překvapilo tě to?
Byla jsem vyděšená.
A?
A znechucená.
Pořád mám noční můry.
Nic víc?
No tak, Aggie.
Bylo to naše dílo.
Naše společný.
Dílo nás obou.
Ty jo, ty jsi fakt přesvědčený, že jsme stejní.
Ale nejsme.
A stejně jsi přišla.
Nemůžeš se mě nabažit, co?
Čím to asi bude?
Tebe nezajímá, co vidím v zrcadle.
Chceš vědět, jaký to je, že jo?
A řekneš mi to?
Byla jsem tam skoro tři hodiny.
Dokud nás nezastavil dozorce.
Pravidla jsou pravidla.
Měla jsem Nila navštívit znovu.
Osud ale chtěl jinak.
Ukázalo se,
že strejda Rick nehodlal Nila nechat dožít svůj život ve vězeňském mundúru.
I klec pro něj byla moc dobrá.
Proto požádal své staré kamarády o jednu poslední laskavost.
A jak o jeho skonu máme uvažovat my?
Šlo snad o karmickou spravedlnost?
Je tohle šťastný konec?
Touha po odplatě je totiž svůdná.
Slibuje nám jasnou hranici mezi dobrem a zlem.
Ta je ale jen iluzí.
A já to vím, protože jsem ji sama poznala.
Když jsem přišla o syna…
moje touha po pomstě byla stejně silná jako můj žal.
Byla mým nejdražším společníkem.
Měla jsem v hlavě příběh o dobru a zlu.
O tom, jak je třeba potrestat viníky.
Nile vycítil moji krvežíznivost
a proměnil příběh z lůna mé mysli v realitu.
Nasál do sebe můj vztek
a pak mi jako nějaký temný anděl
splnil přání tak strašlivé, že jsem ho ani nedokázala vyslovit,
a zanechal další matku, aby oplakávala svého syna.
Dalšího člověka, kterého může pohltit vztek.
Pomsta je začarovaný kruh.
Zanechá po sobě rány…
které se nikdy nezahojí.
A já v tom kruhu nejsem bez viny.
Moje ruce nejsou ani zdaleka čisté.
Ahoj.
- Ty jsi přišla. - No jasně.
Aggie, tohle je Meg.
Ty jo, ráda tě konečně poznávám.
- Já tebe taky. A gratuluju. - Děkuju.
Bylo to skvělý. Vím, že ti to nemusím říkat…
Ale komplimenty ji nikdy neomrzí.
Meg, to je moje redaktorka, Carol.
- Ahoj. Těší mě. - Ahoj.
Každý konec je i začátkem.
Můžeme otočit list, ale svému vlastnímu příběhu neutečeme.
A to je ten pravý buddhistický význam karmy.
Pro buddhisty není karma kosmickou odplatou
a vesmír mstitelem, který nás trestá shůry.
Oni karmu vidí
spíš jako semínka, která jsme jednou zasadili.
Jsi můj chlapeček?
Semínka, která pak posíláme dál.
No jo.
Vždy jen sklízíme, co jsme zaseli. Buď v tomto, nebo příštím životě.
Karma je tím, co dědíme…
TO MONSTRUM VE MNĚ
…a co nám náleží.
No jo.
Ať už ji ale definujeme jakkoliv,
v jedné věci měl Nile pravdu.
Je to svině.
TO MONSTRUM VE MNĚ PAMĚTI
AGATHA WIGGSOVÁ
To nic.
To bude dobrý.
Překlad titulků: Veronika Kursová