Ho vaig veure a la teva cara.
Tot el que volies fer-li, i que es mereixia.
El karma és un malparit.
18:33 DIMECRES, 29 D'OCTUBRE
PODRIA SER: AGATHA WIGGS
Erika.
M'han dit que vols parlar amb mi.
Sí, però pot esperar.
- Segura? Has vingut fins aquí… - De debò creus que la Wiggs ho ha fet?
És increïble.
Sembla que l'ha estat assetjant durant quatre anys.
El culpava per la mort del seu fill.
I en Jarvis va avisar?
La Wiggs li escrivia un llibre.
Ell ha denunciat un possible segrest,
per això la policia ha avisat l'FBI.
També coincideix amb els vídeos recuperats del portàtil de la Wiggs.
Carai.
Sí, hi ha hores de gravació.
L'ha mantingut viu fins fa unes hores.
PODRIA SER: AGATHA WIGGS
Agafa'l.
Contestaràs?
T'importa?
No, tranquil·la.
Seré a baix.
Hola? Aggie?
On ets?
Aggie?
Merda.
Aggie, on és?
Aggie!
- Aggie? - Shelley, Déu meu.
Gràcies a Déu.
On ets? Què passa?
Tenia raó, era en Nile.
Ha matat en Teddy i l'ha deixat a l'habitació d'en Cooper
perquè sembli que he sigut jo…
Val, tranquil·la.
Tenia proves.
Les vaig donar a algú amb qui no puc parlar i li has de trucar.
El que sigui que hagi passat
és millor que ho expliquis a la policia.
- El que sigui que hagi passat? - Escolta, tu…
Què vols dir? Creus que menteixo?
No, dic que ara mateix m'has de dir on ets
perquè t'ajudem.
Vosaltres? Qui?
Ets amb la policia?
Ets amb ells, oi?
Per favor, deixa'm ajudar-te.
Merda.
Aggie.
Merda.
Jo el porto, puc fer l'entrevista al cotxe.
- No es tracta d'això. - No?
He dit que tinc una entrevista amb el Times
i m'has engegat que et sents sola.
Perquè fas el que vols sense considerar les nostres activitats.
Doncs ves a que et facin un massatge o el que sigui
i jo portaré en Cooper.
Què més vols que et digui?
No vull marxar!
Cooper! No és el moment. Agafa les sabates i posa-te-les.
- Per favor. - Vols que el porti, no?
Aggie, on és en Cooper?
CAPÍTOL 8
L'ÚLTIMA PARAULA
- Erika? - Jack, perdona que et molesti.
Em fas un favor? És urgent.
Sí. Què passa?
- Recordes la Madison Jarvis? - Sí.
Necessito que m'aconsegueixis la seva nota de suïcidi.
En digital t'aniria bé?
Puc entrar a la base de dades i enviar-te'n una còpia.
Erika?
Em sents?
Ara et truco.
D'acord.
Mala idea.
Les mans enlaire. Ja!
Sabia que em menties.
Havia d'haver sospitat quan vas dir que en Brian no tramava res.
Pensava que ens enteníem.
Jo t'he respectat.
M'has de dir res més?
Què li heu fet a en Brian?
No sé de què em parles.
Aquest no era el pacte.
Això no havia de passar.
Però ha passat.
I ara hi estàs involucrada, com jo.
Vas escollir protegir la teva família i jo faré el mateix.
Faré tot el que calgui.
I si et calles alguna cosa…
No.
Perdona'm si no et crec aquesta vegada.
El que saps
o creus saber,
oblida-ho.
Però què li ha passat a en Brian?
Si jo fos tu,
em preocuparia més per la meva pròpia família.
MALA BÈSTIA UNA CARTA AL MEU PARE
CAPÍTOL 12 EL DOL PER LA MORT D'UNA MENTIDA
- Com està el meu oncle preferit? - He visitat l'Erika Breton.
No serà un problema.
Segur?
Estima els seus fills.
Sap que no mirem prim.
Tot bé, llavors.
Ja veurem.
Vaig a casa del teu pare.
Per dir-li què?
El mínim possible.
Ha de saber que el seu fill tornarà a ser notícia.
- He de penjar. - Nile?
Malparit.
Hi ha helicòpters per tot arreu.
I un control de policia a Mill River.
Saps què passa?
Seu, per favor.
Llavors posen el suc de raïm en uns barrils enormes,
hi afegeixen el llevat i ho deixen reposar un temps.
Què és el llevat?
Què és?
El llevat…
No tinc ni idea del que és.
Però converteix el suc
en una cosa que als adults els agrada beure
quan estan molt contents o molt tristos.
En vols un glop?
- Oncle Rick. - Espero no interrompre.
No, ja hauria d'estar dormint. Vinga, toca el dos.
Ves.
Saps què? Fa deu anys vaig pagar 3.000 $ per aquesta ampolla
i ara val 15.000 $.
Si la pots trobar.
Però…
va molt bé amb el pastís d'humilitat que li he donat a la Benitez.
Ho anunciarem junts a l'ajuntament.
Escolta.
Segurament ho sentiràs aviat.
- La veïna d'en Nile… - No m'importa el llibre.
La busquen per assassinat.
- Què? - Sí.
Un noi va desaparèixer. Va sortir a les notícies fa poc.
Creien que s'havia ofegat.
Avui la policia ha trobat el cos a casa de la Wiggs.
Ella ja no hi era.
Suposo que el llibre ja no serà cap problema.
Potser així en Nile aprendrà en qui confiar.
Sap escollir, oi?
Sí.
Han trobat el cos a casa seva?
Com?
En realitat els ha avisat en Nile.
Suposo
que va veure alguna cosa.
M'estàs mentint.
No.
- Sí. - Per què et mentiria?
- Ho veus? - Què?
Et toques el nas amb el polze.
- Sempre ho fas. - Au, va.
No em diguis que no m'estàs mentint.
Tranquil·litza't. Pensava que ho volies saber, és curiós.
Mira'm.
Ara digues què coi està passant.
Ha sigut en Nile? Ho ha tornat a fer?
- Si em menteixes, juro que… - Ho he arreglat, d'acord?
Fill de puta.
Escolta, Marty.
No pararà mai.
- No et posis així. - No pararà.
- Escolta'm. - No pararà mai.
Escolta'm, no passa res, d'acord?
- Tu t'ho veies a venir, ho sabies. - Tant és.
Ha acudit a mi i ens n'hem ocupat.
Et prometo que en Nile no té cap connexió amb aquest noi.
De cap manera.
I per què ho ha fet?
Perquè és malalt, Marty!
Perquè no ho pot evitar.
- Confia en mi. - No.
- Ens he protegit. - No.
No cal que facis res.
No cal que diguis una sola paraula.
Marty, què passa? Marty?
Marty?
Marty!
Al principi creia que m'ho imaginava.
Havíem begut, no pensava amb claredat.
Vaig pujar per anar a pixar.
I vaig sentir un soroll.
Cops que venien de l'habitació del seu fill.
Volia obrir, però va aparèixer ella: "No pots entrar."
Li ho vaig veure als ulls.
No era dol.
Sinó por.
I en el fons jo ho sabia.
No ho podia oblidar, així que aquest matí he trucat a la policia.
No…
No me'n sé avenir.
La gent explota.
O potser era així des del principi.
Mai sabem què hi ha a dins, oi?
Per què et va convidar a casa seva si el tenia allà?
Potser volia el meu ADN. Qui sap?
Intentava inculpar-me.
M'utilitzava a mi i al llibre per cobrir-se.
Jo era l'excusa perfecta, i hi estic acostumat.
El veí boig.
Ho saps millor que ningú.
Estàs bé?
Sí.
Estic cansada.
Hauries de descansar, ha sigut un dia llarg.
Sí.
Ho deies de debò?
Que vols el bebè?
És clar que sí.
- Sé que no era part del pla. - Els plans canvien.
Ens adaptem.
Què passa?
Es la Lila. Hola?
Quin hospital?
Hem aturat l'hemorràgia, però ara hem de tractar la inflamació.
Què passa? Soc el seu fill.
- Comentava l'estat del… - No, des del principi.
Ha patit una hemorràgia cerebral.
Els vasos trencats han causat l'hemorràgia a l'hemisferi esquerre.
Intentem reduir la inflamació induint-lo al coma.
Hi ha riscos, és clar, però la pressió cerebral pot ser mortal.
Gràcies.
23:18 DIMECRES, 29 D'OCTUBRE
CONTACTES
Merda.
No, merda!
No tinc el pilot!
Cooper, prou. Ho sento, porto el meu fill al metge.
M'ho pot repetir?
El seu pare va dir que ja no parleu.
Volia saber…
Tampoc és que parléssim gaire abans.
Però estaven en contacte?
- Parlàvem dues vegades a l'any. - El meu pilot!
Per Nadal i pel seu aniversari.
- No puc volar. - Ell mai recordava el meu.
- Para ja, amor. - Vull el meu pilot!
Després l'agafarem.
- Sra. Wiggs, si no és bon moment… - No.
- Perdona. Què deies? - Per què ja no parla amb el seu pare?
No tinc el pilot.
En realitat em va denunciar.
Deia que m'aprofitava de la seva…
Hòstia, nen!
Què?
Bon dia.
Jim, com estàs?
Tommy, ajuda'm a moure aquests palets.
Un moment, ara vaig.
Crec que avui enviarem aquests.
Portem aquests dos al cobert.
PODRIA SER: AGATHA WIGGS
Digui?
- Hola. Erika? - Sí.
Soc l'Aggie Wiggs.
Per què no m'has trucat? Vas portar el diari al teu cap?
Hola?
Em sents?
Ho sento.
Qui és?
Ja t'ho he dit, l'Agatha Wiggs.
La policia em busca, necessito la teva ajuda.
No sé de què em parla.
Però què coi passa?
Per què…?
És clar.
T'han enxampat, oi?
T'han amenaçat?
D'acord.
Només escolta'm, per favor.
Almenys torna'm el diari.
L'ensenyaré a la policia quan m'entregui.
És tot el que tinc.
Ho sento, no puc.
Erika, per favor…
Erika?
Havia de ser-hi demà quan…
Benitez fes l'anunci.
Així que hi aniré jo.
A la premsa li encantarà.
Hi ha res que em vulguis dir?
El teu pare lluita per sobreviure i tu sols penses en la premsa.
- Penso en el seu llegat. - És aquí per culpa teva.
Ho entens?
Sabia que li mentia.
I que t'estava cobrint.
Com he fet cada minut de la teva miserable vida.
Compte, oncle Rick.
Has intentat matar el teu pare des que vas néixer.
Potser ha trigat 50 anys a adonar-se de qui ets.
Jo sempre ho he sabut.
Ha estat al teu costat en cada ocasió.
També quan li he dit que no ho faci.
No te'l mereixies.
Gens.
Seu, Rick.
Hola.
Hola. Com ho portes?
Estic bé, he pogut…
He pogut dormir unes hores.
Que bé. I el teu pare?
- Res de nou? - No en sabran res fins que desperti.
I podria trigar setmanes o mesos.
Volia veure la Lila abans d'anar a l'hospital.
No cal que vinguis, Nina.
Vull estar amb tu.
No has quedat amb un dels teus artistes a la galeria?
Estem preparant una exposició, però l'Elise em cobrirà.
No, ves-hi.
Ves-hi, aquí només podem esperar.
I el meu oncle s'ha procurat la cadira al costat del meu pare.
Segur que no em necessites?
Ens veiem a la nit.
T'estimo.
Una mica més a munt?
Sí, si t'agrada així.
- Sí, senyora. - Sí, així millor.
Et preocupa que Dachau sigui un tema incòmode pels col·leccionistes?
Potser per alguns, però per això és tan impactant.
Els meus avis vivien a Baviera el 1933.
A menys de dos kilòmetres del camp.
Podien veure el fum,
sentir els crits…
I afirmen que no tenien ni idea de què hi passava.
És increïble què escollim veure.
Vaig a fer cafè. En vols?
Sí, per favor.
911, quina és l'emergència?
Soc l'Agatha Wiggs, la policia em busca.
I estic disposada a entregar-me.
- Hòstia. - No vull fer-te mal.
Només parlar.
La policia ja ve, els he trucat.
Pots comprovar-ho, però no trigaran a arribar.
Escolta'm, jo no vaig matar en Fenig.
T'ho juro per la memòria del meu fill.
Els innocents no fugen.
Sabia que no em creurien.
I jo sí?
Perquè crec que en el fons,
o potser no tan en el fons, una part de tu sap que va ser en Nile.
Va matar en Teddy, com la Madison i ves a saber quants més.
- Ella es va suïcidar. - No.
La nota, que ell va portar a la policia,
la va escriure dos anys abans.
Tenia proves.
Les vaig donar a una agent de l'FBI, però algú ha interferit.
En Nile, el seu pare o el seu oncle.
- No. - El protegeixen.
Com sempre han fet.
I potser hauria de pensar que tu també, però no ho crec.
Perquè he vist com et mira.
Com et parla.
No et respecta prou per confiar-t'ho.
Crec…
Crec que et creus la mentida
i això li molesta.
Mira.
Sé què és aferrar-se a una història.
M'he passat quatre anys dient-me que en Fenig va matar el meu fill
perquè, sí, potser havia begut, però jo…
Jo també soc culpable.
Em vaig explicar el conte que necessitava per sobreviure.
Com el que tu fas ara.
Però això no et salvarà.
Nina, per favor, hi ha una part de tu que sap que tinc raó.
I saps com acabarà.
Agatha Wiggs.
Queda arrestada per assassinat. Té dret a romandre en silenci.
Res que digui podrà emprar-se en la seva contra.
Si no pot permetre's un advocat, en tindrà un d'ofici.
Hola.
- Hola. - Tranquil·la, ja s'ha acabat.
Has passat per molt.
- Ostres, estàs tremolant. - Sí.
La policia diu que els ha trucat per entregar-se.
No m'ho havies dit.
I què volia?
Només vull canviar-me la roba.
Em diràs què ha passat?
L'han arrestat.
Vull dir abans d'això.
Sí, doncs ha sortit del no-res.
He anat al meu despatx a fer cafè, llavors…
m'he donat la volta i era allà, barrant el pas.
Carai.
Ha dit que havia trucat a la policia.
I que volia parlar amb mi abans que arribessin.
Per dir-te què?
Que no ho va fer ella.
Que vas ser tu.
És a dir, el mateix que li ha dit a la policia.
I que vas matar la Madison.
I pensava que simplement la creuries?
Nina?
Sempre hi ha hagut una cosa que no encaixava.
La nit en què la Maddie va desaparèixer, vam tenir una discussió.
Molt forta.
Em va dir coses…
molt lletges.
Era malalta, ella…
- No era ella. - Ja ho sé.
Era l'altra Madison.
Aquella que sortia quan es descontrolava.
Però la seva nota…
era el contrari.
Era…
tranquil·la
i tendra.
Va citar l'Emily Dickinson.
Crec que no et segueixo.
Em va dir el que em va dir, va ser tan cruel.
Llavors es va suïcidar.
Que allò fos l'últim que…
que ella…
Mai ho he entès.
Fins ara, potser.
Va escriure la nota aquell dia?
L'Aggie diu que no.
L'Aggie?
Ha dit que la nota era d'abans,
de quan es va prendre les píndoles.
Que havia trobat proves.
Proves? Quines proves?
Té raó?
Ho vas fer?
Fer el què?
La vas matar?
Per què m'ho preguntes?
Ara?
Perquè mai ho he fet.
Perquè mereixo saber-ho.
Ja en tinc prou.
No marxis.
Vols discutir, no cauré.
És una pregunta senzilla, contesta'm.
Ja saps la resposta, sempre l'has sabut.
- Què vols dir? - Que no ets imbècil.
O potser sí, no ho sé.
La vas matar.
Mira'm!
Digues-ho, tingues els collons de dir-m'ho a la cara.
És clar que la vaig matar!
Vaig fer exactament el que volies!
Per què si no m'hauries dit allò de l'Abbott?
Què collons esperaves que passés?
Jo no ho volia.
No volies què?
No ho volies?
És clar que sí, hòstia!
Perquè l'odiaves!
Era una puta egoista autocompassiva
que abusava de tu i ens va trair a tots dos.
Hòstia puta! Sembles l'Aggie.
Sempre parlant d'en Fenig, que volia que patís com ella.
- Parlant sense pensar. - No.
I després fa com si ell no hagués rebut el que es mereixia.
- Vas matar en Fenig. - La mare…
Nina, no soc l'únic amb això a dins.
Perquè tenim ulls al davant i dents esmolades.
Som predadors.
Cardem, cacem, matem, caguem… i ens agrada.
A tots.
Si em vols jutjar, mirar a un altre costat i repetir-te "no ho sabia", no passa res.
Però no em miris així, amb aquesta mirada beata i hipòcrita.
Com si no tinguessis tot el que volies.
Tot.
Collons.
Estic tan cansat.
Perquè tota la meva vida
tot el que he fet ha sigut lluitar i lluitar.
Ets la meva dona.
La mare del meu fill.
No em vull amagar més.
No vull.
De tu no.
No cal que ho facis.
Per favor, escolteu-me un moment.
Gràcies.
Benitez respondrà a les preguntes després de l'anunci,
però abans vol que el Sr. Jarvis aporti una mica de context.
Segurament molts ja sabeu
que el meu pare ha patit un vessament terrible.
Gràcies per les vostres pregàries i els pensaments
i per venir amb tan poca antelació.
- Us confirmo que la meva família… - Quant li pagues?
És una venuda!
Au, va! Això és corrupció!
És una venuda!
- Això és corrupció! - Anem.
- Això és corrupció! - Veieu?
Això ho considero l'exemple perfecte
del que passa quan ens plantem, quan ens polaritzem tant…
que no trobem un punt mig.
Sí, és cert.
Part del sector privat som el problema.
I també hem de fer responsables els nostres funcionaris.
Sobretot aquells polítics que no tenen valor en les seves conviccions.
Olivia Benitez, d'altra banda,
és una líder que no té por de plantar cara i parlar.
Per descomptat, la seva oposició inicial cap a Jarvis Yards
no era agradable de sentir.
Però la vaig escoltar
i al final em va inspirar a fer alguna cosa.
Així, avui us presento el meu regal.
Tot un bloc per construir per a la fundació Manhattan Land
per crear fins a 300 unitats d'habitatge assequible.
Ara Olivia us explicarà millor la cronologia i els detalls.
Gràcies per l'atenció i gràcies a tu,
regidora Benitez,
pel teu lideratge.
És cert.
Nile Jarvis i jo no coincidim gaire.
I vam començar amb mal peu,
però hem trobat un objectiu comú.
- T'he dit que no calia que vinguessis. - Volia venir.
Hem trobat un objectiu…
Quant has sentit?
Tot.
I com ho he fet?
El Nile de sempre.
Potser m'he passat amb el mea culpa,
però és el preu a pagar per tornar.
He tornat.
- Nina, hem tornat. - No.
Mira el mòbil.
Per què?
T'he enviat un missatge.
ADJUNT: 1 ARXIU D'ÀUDIO
NOVA GRAVACIÓ.M4A
La vas matar.
Mira'm!
Tingues els collons de dir-m'ho a la cara.
És clar que la vaig matar!
Vaig fer exactament el que volies!
Per què si no m'hauries dit…?
Els últims dies…
Què collons esperaves que passés?
No em tornaràs a tocar mai.
Ni el meu fill.
Nile Jarvis, queda arrestat. Té dret a romandre en silenci.
Res que digui podrà emprar-se en la seva contra.
Sr. Jarvis, algun comentari?
Sr. Jarvis, vol dir-nos res?
Al principi Nile apel·lava a la seva innocència.
Insistia que la gravació estava manipulada i jurava netejar el seu nom.
LA BÈSTIA DINS MEU
Però la seva història es va enfonsar quan el seu oncle va aportar proves
a canvi d'una sentència més permissiva.
Rick va donar més del necessari per enviar Nile a la presó.
Després d'assegurar-se que el seu germà no veia caure el seu llegat.
Policia! Les mans enlaire!
Al final, Nile va declarar nolo contendere de tots els càrrecs.
Va rebre tres sentències de per vida sense dret a llibertat condicional.
Només podia matar el temps.
I una visita el podria ajudar.
Hola, veïna.
Com estàs?
Millor que tu, suposo.
No ho sé, he estat llegint i meditant. No està tan malament.
Com va per Oyster Bay?
He venut la casa, de fet.
Sí, ja era hora.
T'han pagat bé?
Necessitava una bona reforma.
Encara no he acabat el llibre.
I he pensat…
que potser volies dir alguna cosa més, ara que…
Suposo que et volia oferir l'última paraula.
Renoi, que generosa.
T'importa si ho gravo?
No em va anar gaire bé la primera vegada.
Però gràcies per preguntar.
Molt ètic.
No com la Nina?
No és cap heroïna.
Saps?
Al final només volia els diners, com sempre.
És una supervivent, com els gats de carrer.
Bé.
Crec que no és tan simple.
- Va veure una oportunitat i la va agafar. - O potser tenia consciència.
No ets tan innocent, Aggie.
Ella tampoc.
Sembla ser.
Què més queda per parlar a hores d'ara?
Què vols saber que no sàpigues ja?
Sembla que em vas llegir molt bé.
Vull saber què veus
quan et mires al mirall.
Deixa'm preguntar-te.
Com va ser veure en Teddy?
Et va sorprendre?
Estava cagada.
I?
I impactada.
Encara tinc malsons.
Res més?
Ai, Aggie.
Ho vam fer.
Junts.
Tots dos.
Ostres, de debò creus que som el mateix.
No ho som.
Però ets aquí.
Mai tindràs prou de mi, oi?
Per què deu ser?
No t'importa què veig al mirall.
Vols saber què se sent, no?
M'ho diràs?
Vam parlar durant tres hores.
Fins que ens va tallar el guàrdia.
Les normes són les normes.
I volíem parlar més.
Però no havia de ser.
Resulta que a l'oncle Rick no li semblava bé
que Nile acabés vivint amb roba de presó.
Cap gàbia seria suficient.
Així que va demanar un últim favor a uns amics.
I què n'hem de treure, de la seva mort?
És la justícia del karma?
Un final feliç?
La retribució és molt seductora.
Promet una línia clara entre el bé i el mal.
Però és una il·lusió.
Ho sé perquè a mi em va atraure.
Després de perdre el meu fill,
vaig adoptar la venjança com un segon dol.
Una companya sagrada.
Em vaig explicar un conte sobre el bé i el mal.
Sobre castigar els culpables.
Nile va ensumar la meva set de sang
i va tornar realitat el meu conte.
Va embeure's el meu odi
i, com un àngel fosc, va manifestar un desig massa horrible per anomenar,
deixant una altra mare que plora la mort del seu fill.
Un altre odi que creix incontrolat.
Una venjança que pareix una altra venjança.
Una ferida…
que mai sanarà.
Jo soc còmplice d'aquest cicle.
Les meves mans no són netes.
Hola.
- Has vingut. - Sí.
Aggie, ella és la Meg.
Ostres, per fi ens coneixem.
- I tant. Enhorabona. - Gràcies.
És fantàstic. Ja sé que ho saps, però…
Però mai es cansarà de sentir-ho.
Meg, és la meva editora, la Carol.
- Hola, un plaer. - Hola.
Tot final és un principi.
Passem la pàgina, però no escapem de la nostra història.
I això és el que el karma significava pels budistes.
Per ells, el karma no era un càstig còsmic.
L'univers tornant-la des de dalt.
Per ells,
el karma és més com les llavors que plantem.
On és el meu nen?
Les llavors que transmetem.
Sí.
Com sembraràs, colliràs.
En aquesta vida o la propera.
El karma és la nostra herència
i el nostre dret natural.
Sí.
Però tant és com el definim.
Nile tenia raó sobre una cosa.
El karma és un malparit.
LA BÈSTIA DINS MEU
Tranquil.
No passa res.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll