THOMAS EDWARD BRENT DÖD 22 APRIL 1915, 18 ÅR GAMMAL
Han lever.
Jimmy! Jag trodde du var död.
Vem har skjutit dig?
Lämna plats, tack.
- Tog ni honom? - Vem då?
Den maskerade mannen!
Jag hörde ett ljud, gick ner och såg honom försöka ta sig ut genom fönstret.
Han var stark som en oxe.
Var är dr Matip?
Han verkar inte ha kommit ner.
Vänta, lady Eileen!
- Är han död? - Nej.
Snarare bedövad.
Det är sömnmedlet som Gerry dog av, det som lady Coote gav till Emily.
Förstår ni inte?
Ännu en förgiftning och ett mordförsök.
- Är det inte uppenbart? - Nej, inte uppenbart.
Jag tror att somligt inte är vad det verkar vara,
medan annat är precis vad det verkar vara.
- Vad skulle det betyda? - Dr Matips tillhörigheter.
De har blivit stulna.
AGATHA CHRISTIES DE SJU UREN
Godset är avspärrat, mitt herrskap.
Ingen går härifrån utan mitt medgivande.
Läkaren har plåstrat om mr Thesiger och är nu hos dr Matip.
Det här är oacceptabelt, Battle.
Jag försäkrade dr Matip att godset var helt säkert.
Premiärministern kommer att göra slarvsylta av mig. Gör nånting!
Det har jag gjort, mr Lomax. Vi har gripit en skurk som försökte ta sig in.
Ta in henne.
- Loraine? - Loraine?
Hej, Jimmy. Nu har jag varit dum.
- Känner ni henne? - Jimmy är skälet till att jag är här.
Du är den ende som har varit vänlig mot mig sen Gerry dog.
- Jag var rädd att du var i fara. - Jag hade ingen aning, Loraine.
- Har hon blivit visiterad? - Ja, hon har inget på sig.
- Vad skulle jag ha gjort? - Det var en karl som gav sig på mig.
Var är sir Oswald?
En mycket bra fråga, lady Eileen.
- Ja, det tycker jag. - Han var väl här?
Nej, han har inte kommit ner trots all uppståndelse.
Det är olikt honom. Han brukar vara snabb att klaga.
Vad gör ni uppe så här dags?
Var har du varit, Oswald?
Jag tog en promenad och hittade den här.
Han har visst blivit skjuten.
Den låg på gräsmattan.
Tack, den tar jag hand om.
En Mauser, skulle jag säga.
Ni hade gjort klokast i att låta den ligga.
Ursäkta då.
Vad gjorde ni i trädgården, sir Oswald?
Jag kunde inte sova, tog en promenad och hittade den där.
- Jaså? - Ja.
Han som angrep Jimmy tappade den kanske i flykten.
Jag har gått miste om nåt här.
En ny flicka också. Vem är det?
Jag måste be er att gå till era rum medan mannarna och jag gör vårt jobb.
Jag låter inhysa vår nyanlända i ett rum här tills vidare, mr Lomax.
Hon kommer att stå under uppsikt.
Poliser patrullerar godset. Ingen släpps in eller ut.
Jag hoppas ha mer information i gryningen,
men tills vidare ber jag er att gå till era rum.
Mr Lomax.
Var inte orolig. Poliserna är fortfarande här.
Så ni har också haft svårt att sova. Vi är båda så väldigt...
...ursäkta franskan - sympa.
- Jaså? - Jag ska inte tränga mig på.
Det skulle jag aldrig drömma om, fast drömma kan man förstås alltid.
- Ville ni nåt? - Ja, det anar ni förstås.
Det är er instinkt, oslipad och oförfinad som den är.
Varför står ni vid min dörr?
Jag ska tala klarspråk. Det är vad ni kräver, det är i er natur.
Tala klarspråk, Lomax, innan din värld står i lågor.
Är allt som det ska?
Det hoppas jag.
Om jag får anhålla om er...
Kära nån.
Ni menar väl inte...?
Ni förstår, givetvis.
- Friar ni till mig, mr Lomax? - Ja.
Allt jag begär i gengäld är en liten bekräftelse på min tillgivenhet.
Lady Eileen?
God morgon, lady Eileen. Jag utgår från att allt är i sin ordning.
Inte helt och hållet.
Jag kom just nätt och jämnt undan ett frieri från George Lomax.
Vad tänker ni om det?
Mest relevant är nog vad ni tänker om det.
Jag vill helst inte tänka på det alls.
Vad tittar vi på?
"Vi" tittar inte på nånting.
Där tar ni fel, kommissarien.
Förklara varför gräsmattan är så intressant.
Det är fotspåren jag intresserar mig för.
Från sir Oswald eller den som angrep Jimmy?
Vänta...
Det är bara en uppsättning spår.
Mycket riktigt.
Gropen där...
- Var det där sir Oswald hittade pistolen? - Det får vi nog utgå ifrån.
Som angriparen tappade i flykten.
Fast inte om det bara finns en uppsättning fotspår.
Men sir Oswald sa att han hade hittat pistolen i gräset.
Jag förstår vad som bekymrar er.
En uppsättning fotspår, men uppgifter om att det var två personer här.
Det går inte ihop.
Det är mycket som inte gör det.
Det blev ett ordentligt märke av pistolen.
I den fina gräsmattan.
Det verkar konstigt om den bara tappades i flykten.
Min arbetsteori skulle nog bli...
...att den kastades hit från långt håll.
Med rejäl styrka.
Vad tror ni om sir Oswald?
Jag har många teorier, men innan de blir vetskaper håller jag dem för mig själv.
Intressant förhållningssätt.
Jag hoppas fler tar efter.
Jag har bett mannarna att samla alla där inne.
Ni har varit till stor hjälp.
Jaså? På vilket sätt?
Två kulor.
En hittades i det här rummet
och den andra här utanför.
Miss Wade...
Den här kulan avfyrades...
- Är nåt på tok, lady Coote? - Ja.
- Ni saknar ett örhänge. - Kan vi fokusera på...
Jag fick dem av min bror. Jag måste leta.
Kan en av konstaplarna följa med? Det tar inte lång tid.
Följ med henne, Turner. Snabba på.
- Hur känner ni er, dr Matip? - Sviken.
Jag blev utlovad fullständig säkerhet.
Jag blev drogad, mitt livsverk är stulet
och nån härinne vet mer än den säger.
Vilket jag ska komma till, dr Matip.
Formeln kan inte ha lämnat godset. Jag har fullt förtroende för kommissarien.
Jag bekymrar mig över vem som sköt mig.
Kommer han tillbaka? Eller är han här i rummet?
Sitter han här bland oss, fullt synlig?
Vad är det du antyder, Thesiger?
Mitt herrskap, snälla ni, nu tar vi en sak i taget.
Som sagt, två kulor...
Vad är det här, kommissarien?
Lady Eileen, jag vill gärna få...
Som ni vill.
Bevisföremål Z.
Det här är, eller har en gång varit, en handske.
Den låg i eldstaden, närapå uppbränd, men inte helt.
Någon som vill prova den?
- Jag kan göra det. - Tack för det.
Varsågod.
Ojämna fingertoppar.
Är det bitmärken? Varför skulle det vara det?
Den är stor, som ni ser. Alltför stor för er. Tack.
Ja.
Nu vill jag återgå till frågan om de två kulorna. En här inne, en utanför.
Den här kulan avfyrades med mr Thesigers Colt 11.
- Leopold. - "Leopold"?
Den gjorde ett märke i fönsterbågen
och jag fann den inborrad i stammen på idegranen där.
Den här rackaren...
...avfyrades med den halvautomatiska Mausern,
gick igenom mr Thesigers arm...
Som jag är mycket fäst vid.
- Tack, mr Thesiger. - Förlåt.
...och satte sig i den här fåtöljen.
Den avfyrades med vapnet som hittades på gräsmattan av sir Oswald,
vars fingeravtryck är de enda som finns på det.
Men den som avfyrade det kan förstås ha använt handskar.
Jag förstår fortfarande inte bitmärkena. Varför...?
- Förlåt, fortsätt. - Tack.
Vill nån av herrarna vara så vänlig att ta den här pistolen
och kasta den?
Sir Oswald, kanske?
- Jag? - Tack så mycket.
Kom hit bort till fönstret.
Seså.
Och kasta ut den på gräsmattan.
- Kasta den? - Om ni vill vara så vänlig.
Kasta iväg den, så kilar jag ut.
Kan vi lita på den där polismannen? Kan han begära att Oswald kastar saker?
Vi försöker ta reda på vad som hände.
Då så...
Iväg med den.
Utmärkt kast, sir Oswald.
- Jag behöver inget beröm. - Nej, givetvis inte.
Besynnerlig morgon. Kasta handeldvapen innan man hunnit få i sig frukost...
- Är kommissarien nöjd? - Ja. Tack, sir Oswald.
Det blev en precis likadan grop.
Fast ni kastade den tio meter längre,
men så är ni ju också en riktig kraftkarl.
- Vad är det ni antyder, Battle? - Ingenting alls. Jag undersöker.
Det hela framstår som glasklart för mig.
Förövaren drogade Matip, stal dokumenten och klättrade ner i murgrönan.
Sen råkade han på Thesiger, sköt och oskadliggjorde honom därmed,
kastade iväg pistolen, sprang ut på terrassen och ner för grusgången.
Där han skulle ha infångats av mina mannar, precis som miss Wade,
som fortfarande är borta...
Jag ska nog gå och hämta henne.
Stanna här, är ni vänliga.
- Ingen får lämna rummet, konstapeln. - Uppfattat.
Förutom jag, förstås.
Turner!
Åh nej...
Kära nån, vilken smäll han har fått.
Loraine är inte här.
Vad är det som pågår, kommissarien? Vi hörde en bil.
Det är er bil. Loraine Wade tog den.
- Pojkar, följ med. - Va?
- Var det Loraine som sköt dig? - Jag kan skilja på karlar och kvinnor.
- Det här är min utredning! - Skynda på, då.
Nej, kommissarien. Inte där.
Jag lät ställa er bil på baksidan. Den sticker i ögonen.
Jaså?
Jag tror att hon tar den stora vägen.
Sväng förbi stationen. Hon kan byta färdmedel.
- Så talar en sann mästerbrottsling. - Tack, William.
- Försiktigt, vi vill gärna överleva. - Klaga inte på hur jag kör.
Jag är på dåligt humör som det är efter det där obehagliga frieriet.
- Vem har friat till dig? - George Lomax. Förfärligt.
- Du kan inte gifta dig med Lomax! - Då är vi överens.
- Du skulle få ett tryggt liv. - Det vill jag inte ha.
Det märks på hur du kör.
Vad var det jag sa?
Kolla på perrongerna!
- Ur vägen, det gäller rikets säkerhet! - Jag kollar perrong 3 och 4.
Påstigning! Sista utropet!
Nej... Ursäkta.
Där, på perrong 1! Hon kliver på tåget!
- Bundle! - Ur vägen!
Nej!
- Jimmy! - Håll kvar tåget!
- Snabba på. - Tack.
Har ni sett en kvinna hasta förbi med ett kuvert och skyldig uppsyn?
- Inte det? - Ingen?
En snygg kvinna.
Jag fortsätter framåt, så kollar ni här. Det är onödigt att leta på samma ställe.
Är det så klokt? Hon övermannade en polisman.
Mig skrämmer hon inte.
Var fick du den ifrån?
Jag tog den under ståhejet på Wyvern.
- Det är bevismaterial! - Du måste skyddas, Bundle.
Är det bara jag, eller beter sig vår vän William lite märkligt?
- Varför ville han så gärna gå framåt? - Vad antyder du?
Tänk om Bill drogade Matip, tog formeln
kastade ut den till Loraine i trädgården,
och flög sen på mig så att hon skulle kunna komma undan.
Han var inte på sitt rum.
Vi hade vårt vaktschema, så han visste när det var fritt fram.
Han var med mig på Seven Dials, när jag blev fast i det där rummet.
Tror du att han och Loraine är i maskopi?
Jag tror att vi ska vara försiktiga.
Förlåt.
- Bill? - Bundle!
Här borta. Jag har henne.
Så lägligt... Försiktigt, Bundle.
Hon hade provet och formeln. Det var hon.
Jag försöker förklara att han har missuppfattat allt.
Ja, det får du lov att göra.
Varför flydde du med formeln?
För Gerrys skull. Han mördades på grund av den.
- Jag gör det för att hedra honom. - Knappast.
Litar du på de där männen? Det gjorde inte Gerry.
Sluta prata om Gerry. Tror du att du kan utnyttja honom för att slingra dig?
Du sövde Matip med samma gift som dödade Gerry.
Jag trodde att det var lady Coote, men det var du.
Du var på festen på Chimneys.
Du förgiftade Gerry.
- Du har missförstått allt. - Jag ser bara inte helheten än.
- Du anföll inte Jimmy. - Jag har kontroll.
Tyst, Bill.
- Visa mig biljetten. - Va?
- Förlåt? - Visa mig din biljett!
Annars skjuter Bill dig. Visst?
Ja.
Ni är för konstiga.
- Vad är tanken med en biljettkontroll nu? - Försök att hänga med.
Det här var planerat.
Hon hade tid att planera sin flykt från godset.
Hon löste biljett till den här avgången.
Jag tänkte att du kanske stämt träff vid slutstationen, men du ska bara en station.
Är det där du ska överlämna formeln?
Hjälp till, Jimmy.
Sänk pistolen, Jimmy!
Nej, Jimmy.
Loraine...
Jag är rädd att det är jag som är helheten.
Handsken i eldstaden...
Det var därför kommissarien var så intresserad av den.
Och bitmärkena.
- Nu faller allt på plats. - Förlåt?
- Du har pistolen i vänster hand. - Än sen?
Ingen anföll dig på Wyvern Abbey.
Du bluffade.
Du sköt dig själv i armen så att vi alla hörde.
Du hade en handske på vänster hand.
En handske som var för stor.
Och för att inte lämna fingeravtryck drog du av den med tänderna.
Och slängde den i brasan.
Du kastade pistolen ut på gräset från biblioteket.
Det var du som gjorde det, inte sir Oswald.
Jag var så nära.
Vad irriterande att sir Oswald kastar bättre än jag.
Och om Lomax höll igång eldstäderna skulle handsken varit borta.
Du ville avleda vår uppmärksamhet
så att hon kunde droga Matip och stjäla formeln.
Du är verkligen klipsk.
Men nu är spelet över.
Sänk pistolen, Jimmy.
- Bill! - Stå still, är du snäll.
Tack.
Hon förgiftade Gerry.
Du sköt Ronny.
Du är en bra tjej, Bundle.
Men du är lite för smart, vilket gör dig till ett problem.
Om vi ska kunna lämna över formeln och framförallt få betalt
har vi inte råd med fler problem.
Jimmy...
- Jag vill bara säga en sak. - Jaha, vadå?
Ta emot!
Bill! Hör du mig?
Han sköt mig.
Men kulan träffade Matips fickur. Ingen dålig uppfinning.
Den räddade mig.
- Jag följer efter Jimmy. Han har formeln. - Nej, jag gör det.
Nej, stoppa tåget innan det kommer fram till mötesplatsen.
- Hur då? - Säg att du är från utrikesdepartementet!
Vi är i England. Det här är inrikesdepartementets område.
Ursäkta mig.
Få stopp på tåget, Bill.
MISSBRUK BEIVRAS
Spelet är över, Jimmy.
Ut härifrån, allihop! Annars skjuter jag er!
Rappa på!
Ut härifrån!
Ska du skjuta mig?
Som du sköt Ronny?
Ja, du har rätt.
Det var jag.
Men jag hade inget val.
Han visste för mycket.
Så han bad att få prata med mig. Han var plikttrogen, vår Ronald.
Det hade han inget för.
Men du måste veta en sak, Bundle.
Jag gjorde inte Gerry nåt ont. Jag gillade honom.
Det var Loraine som spetsade hans champagne hela kvällen
mellan älskvärda leenden.
Sen ställde hon flaskan vid sängen så att det såg ut...
...som nåt annat än vad det var.
Han var din vän, Jimmy.
Och klockorna på spiselkransen?
Ja, det var jag, som ett villospår.
Jag visste att Ronny och Bill gömt klockorna där
och hörde Gerry nämna Seven Dials och sen ångra det.
Det kändes som en gåva.
Ronny försökte säga att det var du medan han dog.
Säg till...
Jimmy...
Thesiger...
Seven...
...Dials.
Jag förstod bara inte innebörden.
Det är så synd att du har löst det nu när vi är så nära.
Eller kan en andel få dig på andra tankar?
Är det vad det här har handlat om? Pengar?
Vad annars? Jag har hamnat i ekonomisk knipa.
- Mina skulder bara ökar. - Det rättfärdigar inte det ni har gjort.
- Du kommer inte att skjuta mig. - Ingen skulle sakna dig.
- Det var elakt. Mamma, kanske. - Varför ska jag inte skjuta dig?
För Ronnys skull.
Och Gerrys.
Och alla som du har förrått med din plan.
Tror du att jag kom på det här? Bundle...
Vi vet båda två att jag varken har snillet eller kontakterna.
- Vad pratar du om? - Sänk pistolen så berättar jag.
- Sluta ljuga, Jimmy. - Jag säger som det är.
Om du skjuter mig dödar du bara ett arbetsbi.
Vad pratar du om?
Berätta!
Loraine skulle inte träffa nån på nästa station.
Det var aldrig planen.
Överlämningen ska inte ske på stationen...
...utan på tåget.
Den som har planerat alltihop är längst fram i tåget.
- Du ljuger. - I förstaklasskupén närmast loket.
Vi skulle träffa den som låg bakom allt och som har kontakterna här och utomlands.
Du kan inte skjuta mig nu när jag har berättat.
Säg inte åt mig vad jag ska göra.
Jag skulle avråda dig från att gå dit, Bundle.
Ur vägen.
Mannen där inne är eftersökt. Vakta honom tills polisen kommer.
Nej då, miss Wade. Ni stannar där tills polisen kommer.
Det är ungefär som en fängelsecell, så passa på att vänja er.
Bundle! Du anar inte vad som nyss hände.
- Stanna här, Bill. - Bundle?
Bundle!
- Vad gör du här? - Mamma?
Vad gör du här?
Tåget har visst stannat.
Kor på rälsen, kanske.
Gud bevare oss från boskapshinder.
Vilken överraskning. Kom och sätt dig.
Du är på ett tåg.
Det stämmer.
Du åker aldrig tåg, mamma.
Du hatar världen.
Du hatar människor.
Du säger jämt att jag borde komma ut mer.
Och här är jag nu, ute.
Jag vågade mig ut i folkhopen.
Och jag uppskattar det inte.
Inte det minsta.
Det var du.
Hela tiden.
Det var du.
- Nu hänger jag inte med, gumman. - Förolämpa mig inte!
Jimmy och Loraine skulle ta formeln till den här kupén
och överlämna den till personen som kunde sälja den vidare.
Den som låg bakom allt.
Jag är rädd för att vi slutligen...
...behöver ha ett riktigt vuxensamtal.
Jag förväntade mig inte att du skulle förstå.
Du dödade Gerry.
Absolut inte, det var flickan.
Hon är för impulsiv.
Hon trodde att Gerry hade genomskådat våra planer.
Hon vidtog långt mer drastiska åtgärder än jag hade föreslagit.
Festen på Chimneys...
Det var ditt arrangemang för att insamla information om formeln.
Och sen?
Sen rekryterade du Jimmy och Loraine till att hjälpa dig med stölden?
Du har ärvt din pappas kvicktänkthet.
Formeln kan skydda vårt land, mamma.
Och du vill sälja den till andra?
Som kan skada oss!
- Du förråder ditt land. - Mitt land har förrått mig.
Det har förrått oss. Din far, din bror, oss allihop.
Vår familj har gjort mer i rikets tjänst än du nånsin kommer att förstå.
Jag vet alltför väl hur det fungerar.
Det lät din bror, min son...
...bli kanonmat.
Han skickades i döden av en förvirrad och berusad general.
Tro du att det var en ärorik och hedersam uppoffring?
Det var det inte.
Hans land skyddade inte honom.
Det kastade ut honom på ett slaktfält...
...som inte hade den minsta påverkan på krigets utgång.
Och det gjorde inget alls för att skydda din far.
På grund av mitt land...
...har jag mist alla jag har älskat.
Inte mig.
Nej, inte dig.
Men min...
...pojke.
Min förstfödde...
...son.
Det finns ingen värre smärta, Bundle.
Du har fortfarande mig, mamma.
Duger inte jag?
Hur ska vi då leva?
Hur är det tänkt att jag ska försörja mig?
Vem tar hand om oss nu när din far och bror är borta?
Har allt det här varit...
Har alla dött...
- ...för pengars skull? - Ja, vi har ju inga! Begriper du inte det?
Vad har jag? Chimneys, mitt arvegods, helt utan värde.
Omöjligt att underhålla.
Och mister vi det, har vi ingenting.
Inget hem, ingen status.
Det här hade löst alltihop på ett bräde.
- Jag känner inte igen dig, mamma. - Nej...
Jag är ingen bra förälder.
Jag...
...kan inte leva upp till dina förhoppningar om mig.
Det kunde din far.
Utan honom löper jag ohämmat omkring.
Jag har hållit mig gömd för dig...
...och för omvärlden...
...av goda skäl.
Min...
...rara Bundle.
Jag trodde att med Thesiger och flickan
skulle jag ha tillräckligt stort avstånd för att inte bli avslöjad.
Jag trodde inte att nån skulle bry sig nämnvärt.
Men jag hade inte räknat med ditt skarpsinne.
Det var dåraktigt av mig.
Du underskattade mig.
Och du har överskattat mig hela ditt liv.
Nu, mitt älskade barn...
...vill jag fråga dig en sak.
Kan du tänka dig att låta mig smita härifrån innan polisen kommer?
Men inte skulle du skjuta din egen mor?
Inte i hjärtat.
Men kanske i fotleden, för att sinka henne.
Skulle du det?
Verkligen?
Pröva mig, mamma.
Bravo, flickan min.
Bravo!
Kära nån, lady Eileen.
Och lady Caterham...
Givetvis.
Nu förstår jag.
Jag beklagar.
Känner jag er?
Alfred?
Vad gör du här?
De bad mig hämta er, lady Eileen.
Vilka då?
Mina uppdragsgivare önskar få äran av ert sällskap på klubben Seven Dials.
Då får du hälsa och beklaga att jag inte kan komma.
De var mycket bestämda.
Ställ inte till med en scen och ropa inte på hjälp.
Var snäll och sätt er i bilen.
Det här går ut över framtida anställningsrekommendationer.
Slå er ner.
Och vad händer nu?
Ska ni döda mig, som ni dödade de andra?
Ha åtminstone anständigheten att visa er, nummer sju.
Det är en sak jag vill förklara, lady Eileen.
Det får jag verkligen hoppas.
Jag trodde att ni låg bakom dödsfallen.
Tvärtemot.
Seven Dials är ingen ondskefull sammanslutning. Långt därifrån.
Snälla kommissarien, det här har varit en mycket lång dag.
Denna grupp är en informell allians
med syfte att skydda vår värld i oroliga tider.
Mörkermakter är i antågande runtom i världen.
Vi gör vad vi kan för att förhindra deras framfart.
Därför var jag på Wyvern för att skydda dr Matip och formeln,
även om mr Thesiger och miss Wade gjorde sitt för att försvåra den saken.
Jag förstår inte varför ni berättar det här.
Eller varför ni tog hit mig under pistolhot.
Jag misstänkte att ni annars inte skulle komma och höra vårt förslag.
Ert förslag?
Vi vill att ni ansluter er till oss.
Ni vill vadå?
- Jag har iakttagit och utvärderat er. - Utvärderat?
Vi bedömer att ni skulle vara ett högst värdefullt tillskott för oss.
Är det vad ni har gjort hela tiden?
Rekryterat mig?
Hos oss krävs råg i ryggen, lady Eileen, vilket ni har i stora mått.
För några år sen miste vi
en av våra viktigaste medarbetare.
Er far.
Han brukade sitta där ni sitter nu.
Nu förstår jag inte.
Jag var med honom när han dog.
Han var på ett uppdrag för Seven Dials räkning.
Han skulle träffa dr Matip.
Nej...
- Han dog av spanska sjukan. - Nej, det gjorde han inte.
Han överfölls av våra fiender som hade fått inblick i våra planer.
Var ni där?
Inte snabbt nog.
Jag försöker skydda dem som hjälper oss,
men är rädd att jag inte alltid lyckas.
- Visste mamma det här? - Nej, inte hur han dog.
Hon visste nog att han var på hemligt uppdrag,
och jag tror att hon fick vetskap om formeln
genom umgänge med er fars bekanta på senare år.
Skvaller kan vara betydelsefullt om det tolkas rätt.
Givetvis.
Lady Eileen, er far var den allra bästa vi hade,
men jag tror att ni har potential att vida överträffa honom.
- Nåt sånt har ingen sagt till mig förut. - Jag menar vartenda ord.
Ni står vid ett vägskäl.
Milt sagt, kommissarien.
Som alltid.
Det här är ett riskfyllt arbete.
Det kräver resor till avlägsna platser,
spionage och ett stort mått av fara.
Vi behöver er, lady Eileen.
Vi har ett uppdrag av yttersta vikt och fara,
och vi behöver er hjälp omgående.
Så...
...vad säger ni?
Berätta allt.
Undertexter: Karl Hårding