THOMAS EDWARD BRENT DØD 22. APRIL 1915, 18 ÅR
Han lever.
Jimmy. Jeg trodde du var død.
- Hvem skjøt deg? - Slipp meg fram, lady Eileen. Takk.
- Tok du ham? - Hvem, sir?
Den maskerte mannen.
Jeg hørte en lyd og kom ned akkurat i det han prøvde å flykte gjennom vinduet.
- Fyren var sterk som en okse. - Hvor er dr. Matip?
Han har visst ikke kommet ned.
Vent, lady Eileen.
- Er han død? - Nei.
Mer et sterkt beroligende middel enn et knockout-slag.
Det er samme sovedrikk som drepte Gerry. Den lady Coote ga til Emily.
Forstår du ikke? Enda en forgiftning og et drapsforsøk.
- Er det ikke åpenbart? - Ikke åpenbart, nei.
Noe her er ikke helt som det skal,
mens andre ting... er akkurat som det skal være.
- Hva i alle dager betyr det? - Dr. Matips eiendeler.
De er stjålet.
AGATHA CHRISTIES SYV URSKIVER
Området er sikret, mine damer og herrer.
Ingen får forlate stedet uten min tillatelse.
Legen har sett til Mr. Thesiger og har nå gått til dr. Matip.
Dette kan ikke skje.
Jeg forsikret dr. Matip om at dette er et trygt sted.
Statsministeren vil vri halsen om på meg.
- Gjør noe. - Det har jeg alt gjort.
Vi pågrep en skurk som prøvde å bryte seg inn. Før henne inn.
- Loraine? - Jeg tror jeg har gjort noe dumt.
- Kjenner du henne? - Det gjør vi begge.
Jimmy er grunnen til at jeg er her. Du har vært så god mot meg.
Jeg trodde du var i fare. Jeg måtte komme.
- Det ante jeg ikke, Loraine. - Har hun blitt ransaket?
- Hun har ingenting på seg. - Hva skal jeg ha gjort?
Det var en svær kar som angrep meg.
- Hvor er sir Oswald? - Det er et godt spørsmål, lady Eileen.
- Ikke sant? - Jeg trodde jeg så ham.
Nei, bråket har ikke ført ham ned.
Han pleier å være den første som klager.
- Hva gjør dere her? - Hvor har du vært, Oswald?
Jeg gikk meg en tur. Fant denne.
Gutten har blitt skutt, jo. Ja.
- Ja, fant den på plenen. - Ja takk. Jeg tar den.
En Mauser, visstnok.
Får jeg foreslå at det ville vært klokere å la den ligge, sir?
Jeg kan jo sikkert beklage.
Hvorfor var du på plenen, sir Oswald?
Fikk ikke sove. Gikk meg en tur og fant den.
- Jaså? - Jepp.
Muligens mistet av Jimmys overfallsmann da han stakk av.
Jeg har visst gått glipp av litt av hvert.
En ekstra jente. Hvem er det?
Jeg må be dere alle om å gå tilbake til rommene deres mens vi gjør jobben vår.
Vi må la vår nyankomne få et av soverommene midlertidig.
Hun forblir under oppsyn.
Vi har folk over hele området. Ingen kommer inn eller ut.
Jeg håper å ha mer informasjon når det blir lyst.
Men nå får dere gå på rommene deres.
- Mr. Lomax. - Ikke vær redd. Politiet er på vakt.
Du fikk altså heller ikke sove? Vi er begge så veldig...
Beklager fransken min, men sympa.
- Er vi? - Ikke vær redd. Ingen krenkelse.
Jeg vil ikke engang drømme om å gå lenger. Vel, man kan drømme.
- Var det noe? - Du merker det jo. Det visste jeg.
Det er instinktet ditt, grovt og utrent som det er.
- Hvorfor står du her? - Jeg må være direkte.
Det er det du krever. Det er din essens.
Vær direkte, Lomax, ellers vil din verden koke.
Går det bra?
Jeg håper det blir det. Jeg håper det blir det.
Dersom jeg skulle få tillatelse til å ta din...
Du store min.
- Du mener vel ikke... - Du forstår. Det er så typisk deg.
- Frir du til meg, Mr. Lomax? - Det gjør jeg.
Alt jeg ber om i gjengjeld,
er en liten anerkjennelse av min kjærlighet og hengivenhet for deg.
Lady Eileen?
God morgen, lady Eileen. Jeg håper alt er i orden.
Ikke helt, nei.
Jeg unngikk så vidt et frieri. Fra George Lomax.
Hva synes du om det?
Et mer relevant spørsmål er hva du synes om det.
Jeg ønsker ikke å tenke på det i det hele tatt. Hva ser vi på?
"Vi" ser ikke på noe.
Der tar du feil, overbetjent.
Forklar hvorfor du er så opptatt av plenen.
Jeg er interessert i det som har med fotavtrykk å gjøre.
Sir Oswalds? Eller den som angrep Jimmy?
Vent litt...
Det er bare ett sett.
- Det stemmer. - Den fordypningen...
- Var det der sir Oswald fant pistolen? - Vi må anta det, ja.
Sluppet av den som angrep Jimmy?
Om det bare er ett sett med forspor, kan det ikke stemme.
Sir Oswald sa at han fant pistolen på plenen.
Jeg ser hvorfor du var så tankefull.
Bare ett sett med fotspor, men vi skal tro det var to personer her.
Det stemmer ikke.
Det er mye som ikke gjør det.
Pistolen har laget litt av en fordypning.
Laget et merke på den vakre plenen.
Noe som er rart om noen bare slapp den mens de rømte.
Jeg tror min arbeidshypotese må være
at den ble kastet.
Fra langt unna.
Med ganske mye styrke.
Hva tenker du om sir Oswald?
Jeg tenker mye, lady Eileen.
Men jeg foretrekker ikke å si noe før jeg vet noe med sikkerhet.
En svært nymotens tilnærming.
Jeg håper det slår an.
Jeg har bedt mine menn om å samle alle inne.
Du har vært til stor hjelp.
Har jeg det? På hvilken måte?
To kuler.
Den ene ble funnet på dette rommet, den andre på utsiden.
- Nå... - Miss Wade...
- Denne kulen ble skutt fra... - Miss Wade.
- Er det et problem, lady Coote? - Ja.
- Du mangler visst en øredobb. - Kan vi konsentrere oss...
En gave fra min bror. Den må være på rommet.
Kan en av konstablene bli med? Det tar ikke lang tid.
Du får gå, Turner. Vær raske.
Hvordan føler du deg, dr. Matip?
Forrådt. Jeg ble lovet full sikkerhet.
Jeg ble bedøvet. Mitt livsverk er stjålet.
- Og noen vet mer enn de forteller oss. - Som jeg vil komme tilbake til.
Og formelen kan ikke ha forlatt området. Jeg har full tillit til overbetjenten.
Jeg lurer fremdeles på hvem som angrep meg.
- Vel... - Kommer han tilbake?
Er han her i dette rommet?
Sitter han her midt iblant oss?
Hva? Hva er det du insinuerer, Thesiger?
Mine damer og herrer, vær så snill.
Vi tar alt i riktig rekkefølge. Som jeg sa, to kuler...
Hva er dette, overbetjent?
Lady Eileen, jeg vil gjerne... Greit.
Bevis Z.
Dette er, eller det var, en hanske.
Den ble funnet i peisen. Ille tilredt, men ikke helt brent.
Vil noen prøve den?
- Jeg kan godt det. - Takk, sir. Det er snilt av deg.
Vær så god.
Veldig fillete kanter.
Er det bitemerker? Hvorfor er det det?
Som dere ser, er den stor.
Altfor stor til deg, sir. Takk.
Greit.
Om jeg kan gå tilbake til de to kulene...
Den ene ble funnet i dette rommet, og den andre utenfor.
Denne ble avfyrt med Mr. Thesigers Colt 11.
- Leopold. - Takk. Leo...
Den streifet vinduskarmen,
og jeg fant den i stammen på en barlind.
Mens denne lille karen...
ble avfyrt med en Mauser .32 halvautomatisk pistol,
som gikk gjennom Mr. Thesigers arm...
- Et lem jeg fremdeles er knyttet til. - Ja, takk, Mr. Thesiger!
Den ble sittende fast i denne lenestolen.
Den ble avfyrt med våpenet som sir Oswald fant på plenen,
og hvis fingeravtrykk er de eneste på våpenet.
Om da ikke personen som skjøt, hadde hansker.
Jeg forstår fremdeles ikke bitemerkene. Hvorfor...
- Beklager. Fortsett. - Takk.
Kan en av herrene ta pistolen
og kaste den?
Kanskje sir Oswald?
- Jeg? - Gjerne, sir.
Kom denne veien. Bort til vinduet.
Kom.
Og sleng den ut på plenen.
- Slenge den? - Gjerne, sir.
Sleng den godt mens jeg går ut.
Hva tenker vi om denne politimannen? Får han be Oswald slenge ting?
Vi prøver å finne ut hva som har skjedd.
Greit.
Vær så god.
Et fantastisk kast, sir Oswald.
- Jeg trenger ingen ros, Bateman. - Nei, sir.
En aparte situasjon.
Å kaste skytevåpen før man har fortært sine kippers.
- Fornøyd nå, overbetjent? - Ja. Takk skal du ha, sir Oswald.
Pistolen lagde den samme fordypningen som tidligere.
Men du kastet den ti meter lenger.
Men du er en kraftig kar, ikke sant?
- Jeg vet ikke hva du insinuerer. - Ingenting. Jeg sjekker bare fakta.
Det virker åpenbart for meg.
Etter å ha bedøvet Matip, stjålet dokumentene, klatret ned eføyen,
møtt Thesiger, skutt, pang, og satt Thesiger ut av funksjon,
kaster angrepsmannen våpenet og løper bort terrassen mot stien.
Hvor han ville blitt tatt av mine menn, slik Miss Wade ble.
Miss Wade er fremdeles fraværende.
Jeg tror jeg skal hente Miss Wade selv.
Dere må alle bli her.
- Ingen andre får gå, betjent. - Skal bli.
Han mener ikke meg.
Turner. Å nei...
Gode Gud, han har fått litt av et slag.
Ingen Loraine.
Hva skjer nå? Vi hørte lyden av en bil.
Deres, men kjørt av Loraine Wade. Gutter, bli med meg.
- Var det Loraine som angrep deg? - Jeg ser da forskjell på menn og kvinner.
- Det er min etterforskning. - Så skynd deg.
Nei, ikke den veien, overbetjent. Jeg fikk flyttet bilen din bak huset.
- Den tok seg ikke ut foran huset. - Nei vel...
Vi tar hovedveien. Det er raskest.
Kjør forbi stasjonen. Hun kan bytte transport.
- Nå høres du ut som en forbryterkonge. - Takk, William.
Vær forsiktig. Vi vil gjerne overleve.
Ikke kritiser kjøringen min. Det har alt vært en uutholdelig dag.
Først Loraine, og så det grusomme frieriet.
- Hvem fridde? - George Lomax. Forferdelig.
- Du kan ikke gifte deg med Lomax. - Helt enig.
- Du ville fått et komfortabelt liv. - Det ønsker jeg ikke.
Det viser du ved måten du kjører på.
Stopp, Bundle!
Hva var det jeg sa?
Sjekk perrongene.
- Unna vei! En nødsituasjon. - Ta de to. Jeg tar tre og fire!
Klar til avgang!
Nei. Unnskyld.
Der. Perrong 1.
Bundle! Unna vei!
Nei!
- Jimmy. - Kommer. Be toget vente!
- Fort deg. - Takk, sir.
Har du sett en dame som holder en konvolutt og ser skyldig ut?
- Ikke? - Ingen?
Hun er vakker.
La meg ta noen vogner mens dere sjekker setene.
- Vi bør dele oss opp. - Er det lurt?
- Hun lurte en politimann tidligere. - Hun skremmer ikke meg.
- Hvor fikk du den? - Jeg tok den under bråket på Wyvern.
- Det er bevismateriale. - Du må beskyttes, Bundle.
Er det meg, eller oppfører din venn William seg litt merkelig?
- Hvorfor så ivrig etter å fortsette? - Hva er det du antyder?
Hva om Bill dopet Matip, tok formelen
og kastet den ned til Loraine, som var utenfor,
før han angrep meg for å avlede oppmerksomheten så hun kunne flykte?
Han var ikke på rommet.
Han kjente planen vår. Han visste hvor jeg var.
Han visste at han hadde muligheten.
Han var sammen med meg på Syv urskiver da jeg gjemte meg på rommet.
Tror du han og Loraine står i ledtog?
Jeg synes vi bør være forsiktige.
Unnskyld.
- Bill? - Bundle?
Her borte. Jeg har henne.
Så beleilig. Forsiktig, Bundle.
Hun hadde prøven og formelen. Det beviser skyld.
Jeg prøver å si at han tar feil. Jeg kan forklare.
Det må du.
Hvorfor flyktet du og tok formelen?
For Gerry. Det var derfor han ble drept.
- Jeg gjør det for ham. - Jeg tror deg ikke.
Tror du at du kan stole på mennene?
- Det gjorde ikke Gerry. - Ikke snakk om Gerry.
Tror du at du kan bruke ham for å slippe unna?
Du bedøvde Matip med samme gift som drepte Gerry.
Jeg trodde det var lady Coote, men nå vet jeg at det var deg.
Du var på festen på Chimneys.
Du forgiftet Gerry.
Du tar helt feil.
Jeg har bare ikke full oversikt ennå.
- Du angrep ikke Jimmy. - Jeg ordner dette.
Vær stille, Bill.
- Vis meg billetten din. - Hva?
- Unnskyld? - Vis meg billetten din.
Ellers skyter Bill deg.
Ja.
Du er virkelig en merkelig skapning.
- Må du ta billettkontrollen nå? - Følg med, Jimmy.
Dette var planlagt.
Hun hadde tid til å planlegge flukten.
Hun skulle ta akkurat dette toget.
Jeg trodde du skulle møte noen ved endestasjonen,
men billetten er bare til neste stopp.
Er det der du skal gi fra deg formelen?
Hjelp meg, Jimmy.
Senk pistolen.
- Nei, Jimmy. - Loraine.
Jeg er dessverre resten av "oversikten" din.
Hansken i peisen.
Derfor var overbetjenten så interessert i den.
Og bittene.
- Nå forstår jeg det. - Unnskyld?
Du holder pistolen i venstre hånd.
Og hva så?
Det var ingen som angrep deg.
Du gjorde det selv.
Du skjøt deg i armen så vi skulle høre det.
Brukte en hanske på venstre hånd. En hanske som var for stor.
Og for å unngå fingeravtrykk trakk du den av med tennene.
Og kastet den i peisen.
Du kastet pistolen fra biblioteket og ut på plenen.
Det var du som gjorde det, ikke sir Oswald.
Jeg skjønte det nesten.
Forbasket... Tenk at sir Oswald kaster bedre enn jeg.
Om Lomax holdt fyr i peisen om natten, ville det ikke vært noe igjen.
Du gjorde alt det for å avlede oss
så hun kunne bedøve Matip og stjele formelen.
Du er ganske smart.
Spillet er over nå.
Legg fra deg pistolen, Jimmy.
- Bill! - Bli hvor du er, Bundle.
Takk.
Hun forgiftet Gerry.
Du skjøt Ronny.
Du er en skikkelig jente, Bundle.
Men du er litt for smart, og det gjør at du er til besvær.
Dersom vi skal kunne gi fra oss formelen og, aller viktigst, få betalt,
har vi ikke råd til mer besvær.
Jimmy.
Jeg må få si én ting.
- Hva nå? - Ta imot.
Bill, hører du meg?
Han skjøt meg.
Men kulen traff Matips ur. Det er litt av en oppfinnelse.
- Den reddet livet mitt. - Jeg løper etter Jimmy og formelen.
- La meg gjøre det. - Du må stoppe toget.
- Det må ikke komme fram. - Hvordan gjør jeg det?
- Si at du er fra Utenriksdepartementet. - Innenriksdepartementet har ansvaret her!
Unnskyld.
Stopp toget, Bill.
MISBRUK VIL MEDFØRE BOT £5
Spillet er over, Jimmy.
Alle ut, nå! Alle sammen må ut, ellers skyter jeg alle!
Raskere. Ut!
Kom dere ut!
Skal du skyte meg?
Som du skjøt Ronny?
Greit. Ja.
Det var jeg.
Jeg hadde ikke noe valg. Han skjønte litt for mye.
Ville snakke med meg. Ronald var veldig omhyggelig.
Det hjalp ham ikke.
Men for å være ærlig, Bundle, jeg vil du skal forstå...
Jeg gjorde ikke Gerry noe. Jeg likte Gerry.
Det var Loraine. Hun helte giften i champagnen hans
mens hun smilte søtt.
Så satte hun flasken på nattbordet så det skulle se ut som...
om noe annet hadde skjedd.
Han var vennen din.
Hva med klokkene på peishyllen?
Det var meg. Jeg måtte avlede alle sammen.
Jeg visste hva Ronny og Bill gjorde.
Jeg hadde hørt Gerry nevne Syv urskiver. Det føltes som en gave.
Ronny prøvde å si at det var deg da han døde.
Fortell... Jimmy... Thesiger...
Syv... urskiver.
Jeg forsto bare ikke hva han mente.
Det er synd du forstår det nå når vi var så nær.
Du går vel ikke med på å ta en del av byttet?
Er det det alt dette handler om? Penger?
Hva annet? Jeg har det noe trangt.
Jeg skylder mer enn jeg har, og forskjellen blir bare større.
- Det er ikke grunn god nok. - Du vil ikke skyte meg.
- Ingen vil savne deg. - Litt slemt. Moren min vil kanskje det.
Hvorfor ikke skyte?
For Ronny?
Og for Gerry?
Og for alle du har forrådt med planen din?
Tror du det var min plan? Bundle.
Jeg har verken hode eller kontakter til det.
- Hva snakker du om? - Legg fra deg våpenet, så skal du få høre.
- Slutt å lyve. - Jeg snakker sant.
Skyter du meg, skyter du bare en av arbeidsbiene.
Hva mener du?
Fortell.
Loraine skulle ikke møte noen på neste stasjon.
Det var aldri planen.
Overleveringen er ikke på neste stasjon...
men her på toget.
Den som planla alt, sitter fremst i toget.
- Din løgner. - På førsteklasse nærmest lokomotivet.
Vi skulle møte den som fant på alt.
De forhandlet og hadde kontaktene her og i utlandet.
Du kan ikke skyte meg nå. Det er å gå for langt.
Ikke si til meg hva som er å gå for langt.
Jeg anbefaler ikke å gå fram. Det ville jeg ikke gjort.
Flytt dere.
Han er ettersøkt. Kan noen sitte på ham til politiet kommer?
Nei, Miss Wade. Du får bli der til politiet kommer.
Det er på størrelse med en fengselscelle. Du kan venne deg til den.
Nei.
Du vil ikke tro hva som skjedde.
- Bli der. - Bundle?
Bundle.
- Hva gjør du her? - Mama?
Hva gjør du her?
Toget har visst stoppet opp. Antakelig kyr på sporet. Tror du ikke?
Gud bevare oss for kvegforstyrrelsene.
For en overraskelse. Kom og sett deg.
Du er på et tog.
Det er jeg sannelig.
Du tar aldri toget.
Du hater verden.
Du hater mennesker.
Du sier alltid at jeg må komme meg ut. Her er jeg. Ute.
Jeg trosset folkemengden.
Jeg må innrømme at jeg ikke liker det. Ikke i det hele tatt.
Det var deg.
Hele tiden.
Det var deg.
- Jeg forstår ikke, kjære. - Ikke fornærm meg.
Jimmy og Loraine skulle levere formelen til denne kupéen.
Der skulle de gi den til personen som skulle selge den videre.
Den som sto bak det hele.
Jeg er redd vi endelig må ha...
en ordentlig voksen-samtale.
Jeg forventer ikke at du vil forstå.
- Du drepte Gerry. - Nei, det var jenten.
Altfor impulsiv.
Hun trodde Gerry hadde avdekket planen vår.
Hun handlet drastisk, langt mer drastisk enn jeg ville ha foreslått.
Festen på Chimneys... Du ordnet med den
for å samle informasjon om formelen.
Og så?
Rekrutterte du Jimmy og Loraine så de kunne hjelpe deg å stjele den?
Du har alltid vært like skarp som din far.
Formelen kan hjelpe til med å beskytte landet vårt.
Men du vil selge den et annet sted?
Til noen som kan skade oss?
- Du forråder landet ditt. - Landet mitt forrådte meg. Oss.
Din far, din bror, oss alle.
Denne familien har gjort mer i landets tjeneste enn du vil forstå.
Jeg vet godt hvordan det fungerer.
Det tillot at din bror, min sønn,
ble kanonføde.
Han ble beordret inn i sin død av en forvirret, full general.
Mener du det var ære i måten han ofret seg på?
Det var det absolutt ikke.
Landet hans beskyttet ham ikke.
Det kastet ham inn i et slakteri...
som ikke hadde noen påvirkning på krigens utfall.
Akkurat som det ikke gjorde noe for å beskytte din far.
På grunn av landet mitt
mistet jeg alle jeg noen gang har elsket.
Ikke meg.
Nei, ikke deg.
Men... gutten min.
Min førstefødte... sønn.
Det finnes ingen smerte som det.
Du har fremdeles meg.
Er jeg ikke nok?
Hvordan skal vi leve?
Hvordan skal vi, hvordan skal jeg, leve?
Hvem tar seg av oss når din far og din bror er borte?
Alt dette...
All døden...
- Bare for penger? - Vi har ingen penger! Forstår du ikke det?
Hva har jeg? Chimneys? Jeg arvet det. Det har ingen verdi.
Vedlikeholdet er umulig.
Mister vi det, har vi ingenting. Ikke noe hjem, ingen status.
Dette kunne gitt oss en løsning
raskt og enkelt.
- Jeg kjenner deg ikke igjen. - Nei.
Jeg er ingen god forelder.
Jeg...
kan ikke være den du forventer.
Men det kunne din far.
Uten ham er jeg fortapt.
Jeg har holdt meg skjult for deg
og for verden av god grunn.
Å...
Min... kjære Bundle.
Jeg tenkte at med Thesiger og jenten
så var det nok avstand til at ingen ville se forbindelsen.
Jeg trodde ingen ville bry seg.
Men jeg hadde ikke regnet med deg.
Det var uklokt av meg.
Du undervurderte meg.
Som du overvurderte meg
hele livet.
Mitt kjære barn...
Tillater du at jeg stiller deg et spørsmål?
Gir du meg tillatelse til å trekke unna før politiet er her?
Du ville vel ikke satt en kule i din egen mor?
Ikke i hjertet hennes.
Men muligens i en ankel for å sinke henne.
Ville du det? Virkelig?
Du får sette meg på prøve.
Bravo, jenta mi.
Bravo.
Gode Gud. Lady Eileen.
Lady... Caterham.
Selvfølgelig.
Nå forstår jeg det.
Jeg er så lei for det.
Kjenner jeg deg?
Cyril?
Alfred.
Hva gjør du her?
Jeg har blitt sendt for å hente deg, lady Eileen.
Av hvem?
Arbeidsgiverne mine inviterer deg til klubben Syv urskiver.
Kan du formidle at jeg dessverre ikke kan komme?
Jeg er redd de insisterer. Ikke lag noe oppstyr eller rop på hjelp.
Inn i bilen, lady Eileen.
Dette vil påvirke framtidige referanser.
Sett deg.
Hva nå?
Dreper dere meg som de andre?
Du kan i det minste vise hvem du er, nummer Syv.
- Det er noe jeg vil dele med deg. - Det skulle jeg jammen tro.
Jeg forstår ikke. Jeg trodde du sto bak drapene.
Snarere tvert imot.
De syv urskiver er ingen ondsinnet organisasjon. Lang derifra.
Det har vært en lang dag, så vær så snill...
Denne gruppen er en uformell allianse
som ønsker å holde verden trygg
i turbulente tider.
Mørke krefter reiser seg over hele verden.
Vi gjør det vi kan for å forhindre dem i å ta makten.
Derfor var jeg på Wyvern for å beskytte dr. Matip og formelen hans,
til tross for Mr. Thesigers og Miss Wades anstrengelser.
Jeg forstår ikke hvorfor du forteller dette.
Eller hvorfor du truet meg for å få meg hit.
Jeg trodde ikke du ville komme og høre hva vi har å tilby.
Høre hva?
Vi vil du skal bli en av oss.
Du vil hva?
- Jeg har fulgt med og vurdert deg. - Vurdert?
Konklusjonen er at du vil bli et verdifullt tilskudd i våre rekker.
Er det det du har drevet med hele tiden? Prøvd å rekruttere meg?
Vi trenger all slags styrke, lady Eileen, noe du har mer enn nok av.
For noen år siden mistet vi en av våre viktigste agenter.
Din far.
Han satt på akkurat den plassen.
Jeg forstår ikke.
Jeg var sammen med ham da han døde.
Han var på et oppdrag for De syv urskiver.
Han skulle møte dr. Matip.
Nei.
- Han døde av spanskesyken i utlandet. - Det stemmer ikke.
Han ble angrepet av våre fiender. De oppdaget oss og planene våre.
Var du der med ham?
Jeg var ikke rask nok.
Jeg prøver å beskytte dem som hjelper oss.
Jeg lykkes ikke bestandig.
- Visste min mor om dette? - Ikke om hans død, nei.
Hun visste nok at han drev med hemmelig arbeid.
Jeg tror hun fikk vite om formelen
ved å treffe folk som kjente faren din.
Sladder er mektig når det tolkes riktig.
Selvfølgelig.
Lady Eileen, din far var vår beste agent,
men jeg tror du har potensial til å overgå ham.
- Ingen har sagt noe slikt til meg før. - Jeg mener hvert eneste ord.
- Du står ved et veiskille. - Det er å underdrive.
Som alltid.
Arbeidet er farlig.
Det vil kreve reiser til fjerne steder,
spionasje og mange farer.
Vi trenger deg, lady Eileen.
Vi har et oppdrag som haster og er svært farlig.
Vi vil at du skal begynne med en gang.
Så...
Hva sier du?
Fortell meg alt.
Tekst: Tina Shortland