‫- תומאס אדוארד ברנט‬ ‫מת ב-22 באפריל 1915, בן 18 -‬
‫הוא חי.‬
‫ג'ימי. חשבתי שאתה מת.‬
‫מי עשה את זה? מי ירה בך?‬
‫אם תרשי לי, ליידי איילין. תודה.‬
‫תפסת אותו?‬ ‫-תפסתי את מי, אדוני?‬
‫את האיש במסכה.‬
‫שמעתי רעש אז ירדתי למטה,‬
‫וראיתי אותו מנסה לברוח דרך החלון.‬
‫הבחור היה חזק כמו שור.‬ ‫-איפה ד"ר מאטיפ?‬
‫נראה שהוא לא ירד.‬
‫ליידי איילין, חכי.‬
‫הוא מת?‬
‫לא.‬
‫זו יותר הרדמה קלה מאשר מכת מוות.‬
‫זה אותו סם שינה שהרג את ג'רי.‬
‫הסם שליידי קוט נתנה לאמילי.‬
‫אתה לא מבין?‬
‫עוד הרעלה וניסיון לרצח.‬
‫זה לא ברור מה קרה?‬ ‫-לא ברור, לא.‬
‫אני מאמין שכמה דברים אינם כפי שהם נראים,‬
‫ושדברים אחרים...‬
‫הם בדיוק כפי שהם נראים.‬
‫מה זה אומר, לכל הרוחות?‬
‫החפצים של ד"ר מאטיפ.‬
‫הם נגנבו.‬
‫- שבעת המחוגים של אגתה כריסטי -‬
‫גבירותיי ורבותיי, שטח המנזר תחת שמירה.‬
‫איש אינו רשאי לעזוב ללא רשותי.‬
‫הרופא טיפל במר ת'סיג'ר,‬ ‫וכעת הוא מטפל בד"ר מאטיפ.‬
‫באטל, זהו מצב שלא ניתן לסבול.‬
‫הבטחתי לד"ר מאטיפ שהמנזר הזה‬ ‫הוא המקום הבטוח ביותר שידוע לאדם.‬
‫ראש הממשלה יעשה ממני קציצות.‬
‫תעשה משהו.‬ ‫-כבר עשיתי, מר לומאקס.‬
‫אנשיי תפסו פושעת שניסתה לפרוץ פנימה.‬
‫בחורים, תכניסו אותה.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫לוריין?‬ ‫-לוריין?‬
‫שלום, ג'ימי. אני חושבת שנהגתי קצת בטיפשות.‬
‫אתה מכיר את הגברת?‬
‫שנינו מכירים אותה.‬ ‫-באתי בגלל ג'ימי.‬
‫אתה היחיד שהפגין כלפיי טוב-לב‬ ‫מאז שג'רי מת.‬
‫חשבתי שאתה עלול להיות בסכנה.‬ ‫לא הצלחתי לרסן את עצמי.‬
‫לוריין, לא היה לי מושג.‬
‫תסלחו לי, ערכתם עליה חיפוש?‬
‫כן, אדוני. אין עליה כלום.‬
‫מה אתם חושדים שעשיתי?‬ ‫-אני יכול להעיד.‬
‫בחור חסון ניסה לחסל אותי.‬
‫איפה סר אוסוואלד?‬
‫זו שאלה טובה מאוד, ליידי איילין.‬
‫כך חשבתי.‬ ‫-אני בטוח שראיתי אותו.‬
‫לא, הוא לא ירד, על אף כל המהומה הזאת.‬
‫זה ממש לא מתאים לו.‬ ‫הוא בדרך כלל הראשון שמתלונן.‬
‫למה כולכם ערים?‬
‫איפה היית, אוסוואלד?‬
‫יצאתי לטייל. מצאתי את זה.‬
‫הבחור הזה נורה, אני רואה.‬
‫כן.‬
‫כן, מצאתי אותו על המדשאה.‬
‫כן. תודה. אני אקח אותו.‬
‫מאוזר, כך זה נראה.‬
‫אם יורשה לי, אדוני, היה נבון יותר מצידך‬ ‫להשאיר אותו בדיוק כפי שמצאת אותו.‬
‫אני מצטער מעומק ליבי.‬
‫מה עשית על המדשאה, סר אוסוואלד?‬
‫לא הצלחתי להירדם, ויצאתי לסיבוב.‬ ‫מצאתי את זה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אולי התוקף של ג'ימי הפיל אותו...‬
‫כשהוא נמלט מכאן.‬
‫נראה שפספסתי בלגן רציני כאן.‬
‫ויש גם בחורה נוספת. מי זאת?‬
‫עליי לבקש מכולכם לחזור לחדריכם‬
‫בזמן שאנשיי ואני נבצע את תפקידנו.‬
‫מר לומאקס, אני אשכן את האורחת החדשה שלנו‬ ‫באחד מחדרי השינה באופן זמני.‬
‫היא תישאר תחת השגחה.‬
‫עכשיו, שטח המנזר נתון תחת שמירה כבדה.‬ ‫אין יוצא ואין בא.‬
‫אני מקווה שיהיה לי מידע נוסף עבורכם‬ ‫אחרי עלות השחר,‬
‫אבל בינתיים, בבקשה, לכו לחדרים שלכם.‬
‫מר לומאקס.‬
‫אין סיבה לבהלה.‬ ‫כל השוטרים עומדים על המשמר.‬
‫אני רואה שגם את לא עצמת עין.‬
‫שנינו אנשים כל כך...‬
‫סלחי לי על הצרפתית שלי, "סימפטיים".‬
‫באמת?‬ ‫-אל חשש. אין לי כוונות פלישה.‬
‫לא הייתי חולם לעשות צעד נוסף.‬ ‫אך, כמובן, מותר לחלום.‬
‫רצית משהו?‬ ‫-כמובן, את מרגישה בזאת.‬
‫ידעתי שתרגישי.‬
‫זה האינסטינקט שלך,‬ ‫על אף שהוא עדיין מחוספס וגולמי.‬
‫למה דפקת על הדלת שלי?‬
‫עליי להיות ישיר.‬
‫זה מה שאת דורשת. זו מהותך הפנימית.‬
‫היה ישיר, לומאקס, או שעולמך ירתח.‬
‫אתה מרגיש טוב?‬
‫אני מקווה להרגיש.‬
‫אם תינתן לי הרשות להציע לך...‬
‫אלי הטוב.‬
‫אתה בוודאי לא מתכוון...‬
‫את מבינה. וזה אכן מאוד הולם אותך.‬
‫מר לומאקס, אתה מציע לי להינשא לך?‬ ‫-כן.‬
‫כל מה שאני מבקש בתמורה‬
‫זו הכרת תודה קטנה על אהבתי וחיבתי אלייך.‬
‫ליידי איילין?‬
‫בוקר טוב, ליידי איילין.‬
‫אני מקווה שהכול כשורה?‬
‫לא לגמרי, לא.‬
‫נמלטתי כרגע בעור שיניי מהצעת נישואים.‬
‫מג'ורג' לומאקס.‬
‫מה אתה חושב על זה?‬
‫ודאי שהשאלה הרלוונטית יותר תהיה,‬
‫מה את חושבת על זה?‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה. זה בכלל לא לטעמי.‬
‫על מה אנחנו מסתכלים?‬
‫"אנחנו" לא מסתכלים על כלום.‬
‫אתה טועה מאוד, רב-פקד.‬
‫אנא הסבר את עניינך במדשאה הזאת.‬
‫אני מוטרד מעניין שקשור בעקבות נעליים.‬
‫של סר אוסוואלד? או של התוקף של ג'ימי?‬
‫לא, רגע אחד.‬
‫יש עקבות רק מסוג אחד.‬
‫נכון.‬
‫השקע הזה.‬
‫כאן סר אוסוואלד מצא את האקדח?‬
‫עלינו להניח שכן.‬
‫האקדח שהתוקף של ג'ימי הפיל בשעת מנוסתו.‬
‫אבל אם יש רק עקבות מסוג אחד,‬
‫אז אין בכך היגיון.‬
‫אבל סר אוסוואלד אמר לנו‬ ‫שהוא מצא את האקדח על המדשאה.‬
‫אני מבינה מה מטריד אותך.‬
‫טביעות רגליים מסוג אחד,‬
‫ובכל זאת מצפים שנאמין שהלכו כאן שני אנשים.‬
‫זה לא מסתדר, נכון?‬
‫הרבה דברים לא מסתדרים.‬
‫האקדח הזה השאיר שקע די עמוק.‬
‫חורר את הדשא היפה הזה.‬
‫וזה מוזר אם הוא פשוט הופל‬ ‫על ידי מישהו במנוסה.‬
‫אני מניחה שהנחת המוצא שלי תהיה‬
‫שהוא נזרק.‬
‫ממרחק ניכר למדי.‬
‫עם הרבה כוח.‬
‫מה אתה חושב על סר אוסוואלד?‬
‫אני חושב הרבה דברים, ליידי איילין,‬
‫אבל עד שהחשיבה הופכת לידיעה,‬ ‫אני מעדיף לא לומר אותם בקול רם.‬
‫גישה חדשנית מאוד.‬
‫הלוואי שהיא תקנה לה תומכים.‬
‫ביקשתי מאנשיי לכנס את כולם בפנים.‬
‫את הועלת מאוד.‬
‫באמת?‬
‫באיזה מובן?‬
‫שני קליעים.‬
‫אחד נמצא בחדר הזה,‬
‫והשני בחוץ.‬
‫עכשיו...‬
‫מיס וייד...‬
‫עכשיו, הקליע הזה...‬ ‫-מיס וייד.‬
‫נורה מ...‬
‫ליידי קוט, יש בעיה?‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שחסר לך עגיל.‬ ‫-באמת?‬
‫אם נוכל להתרכז ב...‬ ‫-נכון.‬
‫הם מתנה מאחי.‬ ‫הוא בטח בחדרי. אני חייבת לחפש אותו.‬
‫האם אחד השוטרים שלך יתלווה אליי?‬
‫ניעדר רק לרגע.‬
‫טרנר, לך איתה, בחור. עשו זאת בזריזות.‬
‫איך אתה מרגיש, ד"ר מאטיפ?‬
‫נבגד.‬
‫הובטח לי שאם אבוא, אזכה להגנה מלאה כאן.‬
‫סיממו אותי. מפעל חיי נגנב.‬
‫ומישהו בחדר הזה יודע יותר ממה שהוא אומר.‬
‫ואני אגיע לעניין הזה, ד"ר מאטיפ.‬
‫ולא ייתכן שהנוסחה עזבה את שטח המנזר.‬
‫יש לי ביטחון מלא ברב-פקד.‬
‫אני עדיין מוטרד מהשאלה‬ ‫מי הפך אותי למטווח אמש.‬
‫ובכן... ובכן...‬ ‫-והאם הוא יחזור?‬
‫או שהוא בחדר הזה?‬
‫יושב כאן בינינו, לעיני כול.‬
‫מה?‬
‫מה... מה אתה רומז, ת'סיג'ר?‬
‫רבותיי, גבירותיי, בבקשה.‬
‫ראשון ראשון ואחרון אחרון.‬ ‫כפי שאמרתי, שני קליעים...‬
‫מה זה, רב-פקד?‬
‫ליידי איילין, אני ממש רוצה להסב...‬
‫אוקיי, בסדר.‬
‫מוצג ת'.‬
‫זו, או בעצם, הייתה פעם, כפפה.‬
‫היא נמצאה בסבכת האח.‬ ‫שרופה כמעט לחלוטין, אבל לא לגמרי.‬
‫מישהו רוצה למדוד אותה?‬
‫אני אמדוד, אם תרצה.‬
‫תודה, אדוני. אדיב מאוד מצידך.‬
‫בבקשה.‬
‫הקצוות מרופטים מאוד.‬
‫אלה סימני שיניים?‬ ‫למה שיהיו עליה סימני שיניים?‬
‫אתם רואים? היא גדולה מאוד.‬
‫הרבה יותר מדי גדולה בשבילך, אדוני.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו, אם אוכל, בבקשה,‬ ‫לחזור לעניין שני הקליעים.‬
‫אחד נמצא בחדר הזה והשני בחוץ.‬
‫הקליע הזה נורה מהקולט 11 של מר ת'סיג'ר.‬
‫לאופולד.‬
‫תודה. לאופ...?‬
‫הוא שרט את משקוף החלון,‬
‫ומצאתי אותו תקוע בגזע עץ הטקסוס שם.‬
‫בעוד שהקליע הזה...‬
‫נורה ממאוזר 32 חצי אוטומטי,‬
‫ועשה את דרכו דרך זרועו של מר ת'סיג'ר...‬
‫איבר שיש לי עדיין קשר עמוק אליו.‬
‫כן, תודה, מר ת'סיג'ר.‬ ‫-סליחה.‬
‫והוא שיבץ את עצמו בכורסה הזאת.‬
‫הוא נורה מהנשק שסר אוסוואלד מצא על המדשאה,‬
‫שטביעות האצבעות שלו‬ ‫הן היחידות שנמצאו על הנשק.‬
‫אלא אם כן, כמובן, מי שהשתמש בו לבש כפפות.‬
‫אני עדיין לא מבינה את סימני השיניים.‬ ‫למה ש...‬
‫סליחה. המשך.‬ ‫-תודה.‬
‫האם אחד מהאדונים כאן‬ ‫יסכים לקחת את האקדח הזה,‬
‫ולזרוק אותו?‬
‫סר אוסוואלד, אולי?‬
‫אני?‬ ‫-אדיב מאוד מצידך, אדוני.‬
‫התלווה אליי, לעבר החלון.‬
‫בוא לכאן.‬
‫ותעיף אותו למרכז המדשאה.‬
‫להעיף אותו?‬ ‫-אם תואיל, אדוני.‬
‫תעיף אותו מכל הלב‬
‫בזמן שארוץ לי החוצה.‬
‫אנחנו בטוחים לגבי השוטר הזה?‬
‫מותר לו לבקש מאוסוואלד להעיף דברים ככה?‬
‫אנחנו מנסים לברר מה קרה, ליידי קוט.‬
‫בסדר.‬
‫בזמנך החופשי.‬
‫זריקה מצוינת, סר אוסוואלד.‬
‫איני זקוק לשבחים שלך, בייטמן.‬ ‫-לא, אדוני. נכון מאוד.‬
‫זה קצת בלתי שגרתי.‬
‫להעיף כלי נשק מסביב‬ ‫לפני שאפשרו לנו לאכול ארוחת בוקר.‬
‫אתה מרוצה, רב-פקד?‬
‫כן. תודה, סר אוסוואלד.‬
‫האקדח חורר שקע זהה לשקע הקודם.‬
‫למרות שהצלחת לזרוק אותו‬ ‫כמעט עשרה מטרים רחוק יותר,‬
‫אבל אתה גבר שכוחו במותניו,‬ ‫נכון, סר אוסוואלד?‬
‫לא ברור לי מה אתה רומז, באטל.‬ ‫-לא רומז כלום, אדוני. רק בודק עובדות.‬
‫זה נראה לי ברור לגמרי.‬
‫התוקף, לאחר שסימם את מאטיפ,‬
‫גנב את המסמכים והחליק במורד הקיסוס,‬
‫נתקל בת'סיג'ר,‬
‫ירה ירייה, בום, נטרל את ת'סיג'ר,‬
‫ואז העיף את הנשק,‬
‫רץ לאורך המרפסת ובמורד שביל החצץ.‬
‫היכן שהוא היה נתפס על ידי אנשיי,‬ ‫כפי שמיס וייד נתפסה.‬
‫אה, מיס וייד עדיין נעדרת.‬
‫אני חושב שאלך להביא את מיס וייד בעצמי.‬
‫כל האחרים, הישארו כאן, בבקשה.‬
‫שוטר. איש אינו רשאי לצאת מהחדר.‬ ‫-ברור, המפקד.‬
‫הוא כמובן לא מתכוון אליי.‬
‫טרנר.‬
‫אוי, לא.‬
‫אלוהים שבשמיים, הוא חטף מהלומה רצינית.‬
‫לוריין נעלמה.‬
‫מה קורה עכשיו, רב-פקד?‬
‫שמענו נהמת מכונית.‬ ‫-זו מכוניתכם, לצערי, עם לוריין וייד בתוכה.‬
‫מה?‬ ‫-בחורים, בואו איתי.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אז לוריין היא זו שירתה בך בספרייה?‬
‫אני יודע להבדיל בין ברנש לברנשית.‬
‫ליידי איילין, זו החקירה שלי.‬ ‫-אז כדאי שתזדרז.‬
‫לא, לא. רב-פקד, לא לכיוון הזה.‬ ‫-מה?‬
‫ביקשתי להחנות את מכוניתך מאחור.‬ ‫היא כיערה את הנוף.‬
‫באמת?‬
‫אישאר על הכביש הראשי. היא בטח ממהרת.‬
‫סעי לתחנת הרכבת.‬ ‫אולי היא תחליף אמצעי תחבורה.‬
‫אתה נשמע כמו פושע מדופלם, ג'ימי.‬
‫תודה, ויליאם.‬
‫תיזהרי, באנדל, אנו רוצים להגיע ליעדנו.‬ ‫-בלי תלונות על הנהיגה שלי, ג'ימי.‬
‫זה גם ככה היה יום די בלתי נסבל,‬
‫עם לוריין ו... הצעת נישואים מחרידה.‬
‫מה? מי הציע לך נישואים?‬ ‫-ג'ורג' לומאקס. נורא.‬
‫את לא יכולה להתחתן עם לומאקס.‬ ‫-אז אנחנו תמימי דעים.‬
‫אף שאת תחיי חיים נוחים מאוד.‬ ‫-אני לא רוצה חיים נוחים.‬
‫הנהיגה שלך מעידה על כך.‬
‫באנדל, עצרי!‬
‫רואים? מה אמרתי לכם?‬
‫- תחנת מרקט בייזינג -‬
‫תבדקו את הרציפים.‬
‫פנו דרך. מצב חירום לאומי.‬ ‫-תבדקו את הרציפים האלה.‬
‫אני אבדוק את שלוש וארבע.‬
‫נא לעלות! קריאה אחרונה!‬
‫לא. סליחה.‬
‫באנדל, שם. רציף אחת.‬ ‫עולה על הרכבת. קדימה!‬
‫באנדל.‬ ‫-פנו דרך!‬
‫תסלח לי!‬ ‫-לא!‬
‫ג'ימי.‬ ‫-מגיע. עצרו את הרכבת!‬
‫תזדרז.‬ ‫-תודה, אדוני. תודה.‬
‫שלום, ראיתם אישה ממהרת עם מעטפת מנילה?‬
‫יש לה הבעה אשמה.‬
‫לא?‬ ‫-אף אחד? לא?‬
‫היא יפה מאוד.‬
‫למה שלא אדלג על כמה קרונות,‬ ‫בזמן שתבדקו את כל המושבים?‬
‫אין טעם שנחפש באותו שטח.‬ ‫-זה נבון, ידידי?‬
‫היא הצליחה להכניע שוטר קודם.‬
‫היא לא מפחידה אותי, ג'ימי.‬
‫ביל, מאיפה השגת את זה?‬
‫חטפתי אותו במהלך המהומה בוָואיוֶורן.‬
‫זאת ראיה.‬
‫את זקוקה להגנה, באנדל.‬
‫זה רק נדמה לי,‬ ‫או שידידנו ויליאם מתנהג טיפה מוזר?‬
‫למה הוא כל כך להוט ללכת קדימה?‬
‫על מה אתה רומז?‬
‫מה אם ביל היה זה שסימם את מאטיפ‬ ‫וגנב את הנוסחה?‬
‫הוא זרק אותה מהחלון ללוריין,‬ ‫שהסתננה לשטח המנזר,‬
‫ואז תקף אותי כדי ליצור הסחה‬ ‫בזמן שהיא ניסתה לברוח?‬
‫חדרו היה ריק כשחיפשתי אותו.‬
‫הוא ידע מה לו"ז השמירות שלנו,‬ ‫איפה אני אמור להיות,‬
‫ושיש לו הזדמנות לבצע את זממו.‬
‫הוא היה איתי‬ ‫כשהייתי לראשונה ב"שבעת המחוגים",‬
‫כשננעלתי בחדר ההוא.‬
‫אז אתה חושב שהוא ולוריין עשו יד אחת?‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים להיזהר.‬
‫סליחה.‬
‫ביל?‬ ‫-באנדל?‬
‫אני כאן. תפסתי אותה.‬
‫כמה נוח. תיזהרי, באנדל.‬
‫הדגימה והנוסחה היו ברשותה.‬ ‫היא עומדת מאחורי כל זה.‬
‫ניסיתי לומר לו שהוא טועה.‬ ‫אני יכולה להסביר הכול.‬
‫לא תהיה לך ברירה.‬
‫למה ברחת, ולקחת את הנוסחה?‬
‫למען ג'רי.‬
‫בגללה הוא נהרג. עשיתי זאת מתוך כבוד לזכרו.‬ ‫-איני מאמינה לך לרגע.‬
‫לדעתך, אפשר לסמוך על כל הגברים האלה?‬
‫ג'רי לא סמך עליהם.‬ ‫-תפסיקי לדבר על ג'רי.‬
‫את חושבת שתוכלי להשתמש בו כמוצא מזה?‬
‫סיממת את מאטיפ עם אותו רעל שהרג את ג'רי.‬
‫חשבתי שזו ליידי קוט,‬ ‫אבל עכשיו אני יודעת שזו היית את.‬
‫היית במסיבה בצ'ימניס.‬
‫את הרעלת את ג'רי.‬
‫את טועה לגמרי.‬
‫עדיין חסר לי חלק מהתמונה.‬
‫לא ייתכן שתקפת את ג'ימי.‬ ‫-באנדל, המצב בשליטה.‬
‫ביל, שקט.‬
‫תראי לי את הכרטיס שלך.‬ ‫-מה?‬
‫תסלחי לי?‬ ‫-אמרתי, תראי לי את הכרטיס שלך.‬
‫או שביל יירה בך. נכון, ביל?‬
‫כן.‬
‫את באמת יצור מוזר מאין כמוהו.‬
‫זה לא הזמן לביקורת כרטיסים. אני לא מבין...‬ ‫-ג'ימי, אל תתערב.‬
‫כל זה היה מתוכנן.‬
‫היה לה זמן במנזר לתכנן את הבריחה שלה.‬
‫היא תכננה לעלות לרכבת המסוימת הזאת.‬
‫חשבתי שאת אמורה‬ ‫לפגוש מישהו בתחנה הסופית, אבל...‬
‫הכרטיס הזה הוא רק עד התחנה הבאה.‬
‫שם את אמורה למסור את הנוסחה?‬
‫תעזור לי, ג'ימי.‬
‫ג'ימי, תוריד את האקדח.‬
‫ג'ימי, לא.‬
‫לוריין.‬
‫אני חושש שאני החלק החסר בתמונה.‬
‫הכפפה בסבכה.‬
‫זו הסיבה שהרב-פקד כל כך התעניין בה.‬
‫וסימני השיניים.‬
‫הכול הגיוני עכשיו.‬ ‫-אני מבקש את סליחתך?‬
‫אתה מחזיק את האקדח ביד שמאל.‬
‫אז מה?‬
‫לא היה תוקף במנזר וָאיוֶורן.‬
‫הכול היה הצגה.‬
‫ירית לעצמך בזרוע...‬
‫כדי שכולנו נשמע.‬
‫לבשת כפפה על יד שמאל.‬
‫כפפה גדולה בהרבה ממידתך.‬
‫וכדי לא להשאיר טביעות אצבעות,‬ ‫הסרת אותה עם השיניים.‬
‫וזרקת אותה לאש.‬
‫זרקת את האקדח מהספרייה לעבר המדשאה.‬
‫אתה עשית את זה, לא סר אוסוואלד.‬
‫כמעט פענחתי את זה.‬
‫לעזאזל. אני לא מאמין‬ ‫שסר אוסוואלד זורק טוב יותר.‬
‫ואם לומאקס היה דואג‬ ‫שהאש בקמינים שלו תבער בלילה,‬
‫לא היה שריד לכפפה.‬
‫עשית את כל זה רק כדי להסיח את דעתנו,‬
‫כדי שהיא תוכל לסמם את מאטיפ,‬ ‫ולגנוב את הנוסחה.‬
‫את באמת פיקחית מאוד.‬
‫בכל אופן, המשחק נגמר.‬
‫תניח את האקדח, ג'ימי.‬
‫ביל!‬ ‫-באנדל, תישארי במקומך, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫היא הרעילה את ג'רי.‬
‫אתה ירית ברוני.‬
‫את בחורה טובה, באנדל.‬
‫אבל את קצת חכמה מדי, וזה הופך אותך למטרד.‬
‫ואם אנחנו רוצים למסור את הנוסחה,‬ ‫ולקבל את התשלום הנכסף עליה,‬
‫אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו‬ ‫הטרדות נוספות.‬
‫ג'ימי.‬
‫אני רוצה לומר רק דבר אחד.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-תפוס!‬
‫ביל. ביל, אתה שומע אותי? ביל.‬
‫הוא ירה בי.‬
‫הקליע פגע במעטפת השעון של מאטיפ.‬
‫זו המצאה נהדרת.‬
‫היא הצילה את חיי.‬
‫אני ארדוף אחרי ג'ימי. הנוסחה אצלו.‬
‫לא, תני לי לרדוף אחריו.‬ ‫-אתה צריך לעצור את הרכבת.‬
‫אסור שהיא תגיע לנקודת המפגש שלהם.‬
‫ואיך לעשות את זה?‬ ‫-לא יודעת. תגיד שאתה ממשרד החוץ.‬
‫באנדל, אנחנו באנגליה.‬ ‫זוהי סמכותו של משרד הפנים.‬
‫סליחה.‬
‫עצור את הרכבת, ביל.‬
‫- הפעלת שווא‬ ‫5 ליש"ט -‬
‫המשחק נגמר, ג'ימי.‬
‫בסדר, כולם לצאת, עכשיו!‬
‫תכף ומיד, כולם החוצה,‬ ‫או שאירה בכולכם! החוצה!‬
‫מהר יותר, צאו החוצה!‬
‫החוצה.‬ ‫-מהר! זוזו כבר!‬
‫צאו החוצה עכשיו. קדימה!‬
‫אז אתה מתכוון לירות בי?‬
‫כמו שירית ברוני?‬
‫בסדר, כן. כן.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫אבל לא הייתה לי ברירה.‬
‫הוא גילה קצת יותר מדי.‬
‫הוא קבע איתי פגישה.‬
‫בחור שקדן, רונלד שלנו.‬
‫זה לא ממש הועיל לו.‬
‫אבל בכנות, באנדל, אני צריך שתביני.‬
‫לא עשיתי כלום לג'רי.‬
‫חיבבתי את ג'רי.‬
‫לוריין עשתה את כל זה.‬ ‫היא מהלה סם בשמפניה שלו כל הלילה‬
‫בזמן שחייכה אליו במתיקות.‬
‫ואז השאירה את הבקבוק לצד המיטה‬ ‫כדי שזה ייראה כמו...‬
‫משהו אחר ממה שזה היה.‬
‫הוא היה חבר שלך, ג'ימי.‬
‫מה לגבי השעונים על אדן האח?‬
‫זה הייתי אני.‬
‫נאלצתי לטשטש את עקבותיי.‬
‫ידעתי שרוני וביל‬ ‫מתכננים את התעלול עם השעונים,‬
‫ושמעתי את ג'רי מזכיר את שבעת המחוגים,‬ ‫ואז מתחרט על זה.‬
‫אז זה הרגיש כמו מתנה.‬
‫רוני ניסה להגיד לי שזה היית אתה.‬
‫כשהוא גסס.‬
‫תגידי...‬
‫ג'ימי...‬
‫ת'סיג'ר...‬
‫שבעת...‬
‫המחוגים.‬
‫פשוט לא ידעתי למה כוונתו.‬
‫ממש חבל שדווקא עכשיו פענחת את זה.‬
‫כשאנחנו כל כך קרובים.‬
‫זה בטח לא יעזור להציע לך נתח מהרווח?‬
‫זו הסיבה שעשיתם את כל זה?‬
‫בשביל כסף?‬ ‫-מה עוד?‬
‫הכנסתי את עצמי למצב קצת דחוק.‬
‫והאמת היא שאני חייב יותר ממה שיש לי,‬ ‫ושהפער הזה רק הולך וגדל.‬
‫זה לא מצדיק את מה שעשיתם.‬
‫בחייך, באנדל, את לא תירי בי.‬ ‫-איש לא יתאבל עליך.‬
‫זה קצת אכזרי. אולי אמא שלי.‬
‫למה שלא אירה בך?‬
‫בשביל רוני?‬
‫ובשביל ג'רי?‬
‫ובשביל כל האנשים שבגדת בהם עם התוכנית שלך?‬
‫את חושבת שאני הגיתי אותה?‬
‫באנדל.‬
‫אני חושב ששנינו יודעים‬ ‫שאין לי לא את השכל ולא את הקשרים.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תורידי את האקדח ואספר לך הכול.‬
‫תפסיק לשקר, ג'ימי.‬ ‫-אני אומר את האמת.‬
‫תורידי את האקדח.‬ ‫אם תירי בי, את רק תהרגי בורג במערכת.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תגיד לי.‬
‫לוריין לא אמורה להיפגש עם איש בתחנה הבאה.‬
‫זו מעולם לא הייתה התוכנית.‬
‫המסירה לא אמורה להתבצע בתחנה הבאה.‬
‫אלא על הרכבת הזאת.‬
‫האדם שתכנן את הכול נמצא בקדמת הרכבת.‬
‫שקרן.‬ ‫-בתא במחלקה הראשונה, הקרוב ביותר לקטר.‬
‫שם היינו אמורים להיפגש‬ ‫עם האדם שתכנן את כל זה.‬
‫זה שתיווך את העסקה,‬ ‫ושיש לו את הקשרים כאן ובחו"ל.‬
‫את לא יכולה לירות בי אחרי שסיפרתי.‬ ‫זה מוגזם.‬
‫אל תגיד לי מה מוגזם.‬
‫אני ממליץ לך לא ללכת לקדמת הרכבת, באנדל!‬
‫אני ממש לא ממליץ לך.‬
‫זוז.‬
‫יש שם מבוקש.‬ ‫שמישהו, בבקשה, ישמור עליו עד שהמשטרה תגיע.‬
‫לא, מיס וייד.‬ ‫תישארי שם בפנים עד שהמשטרה תגיע.‬
‫זה בערך גודלו של תא כלא.‬
‫אז, קחי את הזמן כדי להתרגל.‬ ‫-לא!‬
‫באנדל. את לא תאמיני למה שקרה עכשיו.‬
‫תישאר שם, ביל.‬ ‫-באנדל? באנדל.‬
‫באנדל.‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-אמא?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫עושה רושם שהרכבת עצרה.‬
‫פרות על המסילה, אולי?‬
‫אלוהים, הצל אותנו מבהמות סוררות.‬
‫זו הפתעה של ממש. בואי, שבי.‬
‫את על רכבת.‬
‫אכן.‬
‫את לא נוסעת ברכבות, אמא.‬
‫את שונאת את העולם.‬
‫את שונאת אנשים.‬
‫את כל הזמן אומרת לי שעליי לצאת יותר.‬
‫אז הנה אני. יוצאת.‬
‫אזרתי עוז ויצאתי אל ההמון ההומה.‬
‫תרשי לי לומר לך, זה לא לטעמי.‬
‫אפילו לא קצת.‬
‫זאת היית את.‬
‫לכל אורך הדרך.‬
‫זאת היית את.‬
‫אני לא מבינה את כוונתך, יקירתי.‬ ‫-אל תעליבי אותי.‬
‫ג'ימי ולוריין‬
‫היו אמורים למסור את הנוסחה בתא הזה,‬
‫לידי האדם שימכור אותה הלאה.‬
‫האדם שעומד מאחורי כל זה.‬
‫אני חוששת שניאלץ, כנראה, לנהל סוף סוף...‬
‫שיחה בוגרת אמיתית.‬
‫אני לא מצפה שתביני. לא, לא בהתחלה.‬
‫את הרגת את ג'רי.‬
‫ממש לא. זו הייתה הבחורה.‬
‫אימפולסיבית מדי.‬
‫היא חשבה שג'רי חשף את התוכנית שלנו.‬
‫היא נקטה פעולה קיצונית,‬ ‫קיצונית בהרבה מכפי שהייתי מציעה אי פעם.‬
‫המסיבה בצ'ימניס,‬
‫את יזמת אותה‬
‫כדי לאסוף מידע על הנוסחה.‬
‫ואז מה?‬
‫גייסת את ג'ימי ואת לוריין,‬
‫כדי שיעזרו לך לגנוב אותה?‬
‫תמיד היית מהירת תפיסה כמו אבא שלך.‬
‫אמא, הנוסחה הזאת יכולה‬ ‫לעזור להגן על המדינה הזאת.‬
‫ואת רוצה למכור אותה למקום אחר?‬
‫לאנשים שעלולים לפגוע בנו?‬
‫את בוגדת במדינה שלך.‬ ‫-המדינה שלי בגדה בי.‬
‫בגדה בנו.‬
‫באביך, באחיך, בכולנו.‬
‫המשפחה הזאת עשתה יותר בשירות המדינה הזאת‬
‫מכפי שאת אי פעם תדעי.‬
‫אז אני יודעת איך היא מתנהלת יותר מדי טוב.‬
‫היא הרשתה שאחיך, בני,‬
‫יהפוך לבשר תותחים,‬
‫הוא נשלח אל מותו‬ ‫על ידי גנרל שיכור ומוכה הזיות.‬
‫היית מצפה לתהילה או לכבוד בהקרבתו?‬
‫כי תני לי לומר לך, לא היו.‬
‫המדינה שלו לא שמרה עליו.‬
‫היא השליכה אותו לבית מטבחיים...‬
‫שלא הייתה לו שום השפעה על מהלך המלחמה.‬
‫כפי שהיא לא עשתה דבר...‬
‫כדי להגן על אביך.‬
‫בגלל המדינה שלי...‬
‫איבדתי את כל מי שאי פעם אהבתי.‬
‫לא אותי.‬
‫לא, לא אותך.‬
‫אבל איבדתי את...‬
‫הילד שלי.‬
‫את בכורי...‬
‫את בני.‬
‫אין כאב שמשתווה לזה, באנדל.‬
‫עדיין יש לך אותי, אמא.‬
‫אני לא מספיקה?‬
‫אז איך אנחנו אמורות לחיות?‬
‫איך אנחנו... איך אני אמורה לחיות?‬
‫מי ידאג לנו עכשיו כשאביך ואחיך אינם?‬
‫כל זה.‬
‫כל האנשים שמתו...‬
‫רק בשביל כסף?‬
‫כי אין לנו כסף!‬
‫את לא מבינה את זה, ילדה?‬
‫מה יש לי? את צ'ימניס?‬
‫קיבלתי אותה בירושה. חסרת ערך.‬
‫התחזוקה בלתי אפשרית.‬
‫ואם נאבד אותה, נישאר בלי כלום.‬
‫בלי בית, בלי מעמד.‬
‫זה היה מספק פתרון‬
‫במחי יד אחת.‬
‫אני לא מזהה אותך, אמא.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא טובה כהורה.‬
‫אני...‬
‫אני לא מסוגלת לשאת את התקווה שאת תולה בי.‬
‫אביך היה מסוגל.‬
‫בלעדיו, אבדה לי דרכי.‬
‫הסתרתי את עצמי ממך...‬
‫ומהעולם...‬
‫מסיבה טובה.‬
‫באנדל...‬
‫המתוקה שלי.‬
‫את מבינה, חשבתי...‬
‫שבאמצעות ת'סיג'ר והבחורה‬
‫יהיה מספיק מרחק כדי שאיש‬ ‫לא יוכל לעלות על עקבותיי.‬
‫טוב, חשבתי,‬
‫שלאף אחד לא יהיה מספיק אכפת.‬
‫אבל לא לקחתי בחשבון את הכוח שלך.‬
‫טיפשי מצידי, אני מבינה עכשיו.‬
‫המעטת בערכי.‬
‫כפי שאת הערכת אותי יתר על המידה‬
‫במשך כל חייך.‬
‫עכשיו, ילדתי היקרה,‬
‫האם תרשי לי לשאול אותך שאלה?‬
‫האם תרשי לי להסתלק במהירות‬ ‫לפני שאנשי החוק יגיע?‬
‫אני בטוחה שאת...‬
‫לא תתקעי כדור באמא שלך?‬
‫לא בליבה.‬
‫אבל אולי בקרסול,‬
‫כדי להאט אותה.‬
‫אבל האם תעשי זאת?‬
‫באמת?‬
‫תעמידי אותי למבחן, אמא.‬
‫כל הכבוד, ילדתי.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אלוהים אדירים. ליידי איילין.‬
‫ליידי... קייטרהאם.‬
‫כמובן.‬
‫אני מבין זאת עכשיו.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫סיריל?‬
‫אלפרד.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫נשלחתי לאסוף אותך, ליידי איילין.‬
‫על ידי מי?‬
‫מעסיקיי מבקשים את העונג שבחברתך‬
‫במועדון שבעת המחוגים.‬
‫אנא מסור את התנצלותי הכנה‬ ‫על כך שלא אוכל להגיע.‬
‫הם מתעקשים מאוד.‬
‫בבקשה אל תעוררי מהומה ואל תקראי לעזרה.‬
‫למכונית, בבקשה, ליידי איילין.‬
‫זה יפגע מאוד בסיכוייך‬ ‫לקבל המלצה לתעסוקה עתידית.‬
‫שבי.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫תהרגו אותי כפי שהרגתם את האחרים?‬
‫לפחות הפגן הגינות והצג את עצמך, מספר שבע.‬
‫יש משהו שאני רוצה לחלוק איתך,‬ ‫ליידי איילין.‬
‫אני בהחלט חושבת שיש לך.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫חשבתי שאתם אחראים למקרי המוות האלה.‬
‫בדיוק להפך.‬
‫אגודת שבעת המחוגים היא לא ארגון זדוני,‬ ‫רחוק מכך.‬
‫רב-פקד, בבקשה. זה היה יום ארוך מאוד.‬
‫הקבוצה הזו היא ברית לא רשמית‬
‫שתכליתה לשמור על עולמנו בטוח‬
‫בזמנים סוערים.‬
‫כוחות אפלים עולים...‬
‫ברחבי העולם.‬
‫אנו עושים כל שביכולתנו‬ ‫כדי שלא ישיגו עליונות,‬
‫ולכן יצאתי למנזר וָאיוֶורן‬
‫כדי להגן על ד"ר מאטיפ ועל הנוסחה שלו,‬
‫על אף כל מאמציהם‬ ‫של מר ת'סיג'ר ושל מיס וייד.‬
‫למה אתה מספר לי את כל זה?‬
‫או למה הבאת אותי לכאן באיומי אקדח,‬ ‫עליי להוסיף.‬
‫חשבתי שאם לא אעשה זאת‬ ‫לא תבואי כדי לשמוע את ההצעה שלנו.‬
‫לשמוע מה?‬
‫אנחנו רוצים שתצטרפי אלינו.‬
‫מה אתם רוצים שאעשה?‬
‫עקבתי אחרייך והערכתי אותך.‬
‫הערכת אותי?‬
‫הגענו למסקנה שאת תהיי‬
‫תוספת רבת ערך ביותר לשורותינו.‬
‫זה מה שעשית כל הזמן הזה?‬
‫גייסת אותי?‬
‫אנחנו זקוקים לכמות עצומה של תעוזה,‬ ‫ליידי איילין,‬
‫ויש לך בשפע ממנה.‬
‫לפני כמה שנים,‬
‫איבדנו את אחד הסוכנים החשובים ביותר שלנו.‬
‫אבא שלך.‬
‫הוא נהג לשבת בדיוק בכיסא הזה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫הייתי איתו כשהוא מת.‬
‫הוא היה...‬
‫במשימה מטעם שבעת המחוגים,‬
‫בדרכו להיפגש עם ד"ר מאטיפ.‬
‫לא.‬
‫הוא מת מהשפעת הספרדית במהלך שירותו בחו"ל.‬ ‫-הוא לא.‬
‫אויבינו ארבו לו.‬
‫נודע להם על קיומנו ועל התוכניות שלנו.‬
‫היית שם איתו?‬
‫לא מספיק מוקדם.‬
‫אני מנסה להגן על כל אלה שעוזרים לנו.‬
‫לצערי, אני לא תמיד מצליח.‬
‫אמא שלי ידעה על כך?‬
‫לא על מותו, לא.‬
‫אני מאמין שהיא ידעה‬ ‫שהוא עסק במשימות סודיות.‬
‫אני חושב שנודע לה על הנוסחה‬
‫במהלך ארוחות ערב בשנים האחרונות‬ ‫עם אנשים שהכירו את אביך.‬
‫רכילות עשויה להיות רבת עוצמה‬ ‫כשמפרשים אותה נכון.‬
‫כמובן.‬
‫ליידי איילין,‬
‫אביך היה הסוכן הטוב ביותר שלנו,‬
‫אבל אני מאמין שיש לך את היכולת‬
‫להתעלות עליו בהרבה.‬
‫איש מעולם לא אמר לי דבר דומה לזה.‬
‫אני מתכוון לכל מילה.‬
‫את ניצבת על פרשת דרכים.‬
‫הייתי אומרת שזאת לשון המעטה, רב-פקד.‬
‫כמו תמיד.‬
‫העבודה הזאת מסוכנת.‬
‫היא כרוכה בנסיעות למקומות רחוקים,‬
‫ריגול ונטילת סיכונים גבוהים.‬
‫אנחנו זקוקים לך, ליידי איילין.‬
‫יש לנו משימה‬ ‫שאין לה אח ורע מבחינת הדחיפות והסכנה,‬
‫ואנחנו צריכים שתתחילי מיד.‬
‫אז...‬
‫מה את אומרת?‬
‫ספר לי הכול.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬