ПЕТ ДНИ ПРЕДИ УБИЙСТВОТО
- Обичам те. - И аз теб.
ВИДЯХ ИСТИНСКАТА ТИ СЪЩНОСТ И ЩЕ Я РАЗКРИЯ.
По дяволите!
Трябва да се видим.
ПО РОМАНА НА АРАМИНТА ХОЛ
ИЗВЪНРЕДНА НОВИНА ЗАПОДОЗРЯН, ЗАПИСАН ОТ КАМЕРА
Г-жо Симпсън.
Ето номера на адвокатката. Бива си я.
Ако няма къде да отседнете тази вечер, ще ви предложим настаняване.
Хауърд, чуй ме.
- Допусна ужасна грешка. - Нито дума повече.
- Не бях аз. - Клиентът ми е тук
- за децата си. - Какво?
Няма проблем, заповядайте.
Елинор се е обадила на ченгетата. Нищо не съм казала.
Няма да видиш децата повече.
- Недей, те се нуждаят от майка си. - Здравейте, момичета!
- Къде отиваме сега? - Вкъщи.
- Спокойно, миличка. Много съжалявам. - Ами мама?
- Ще й зададат няколко въпроса. - Хауърд, умолявам те.
- Не го прави. - Не бях аз, ти си виновна.
Не аз! Ти!
- Мамо! - Спокойно, мила.
Хайде, Ганц, вдигни.
- Слушам ви. - Какво става? Какво стана с Хауърд?
- Нямахме основание да го задържим. - По дяволите.
Не е бил той, приемете го.
ЕЛИНОР
През последните 12 часа
събрахме достоверна информация от местната полиция,
която ни помага в издирването на г-н Рийд.
Разширихме издирването в целия щат, имаме хора на границата.
- Изпуснали сте го. - Пратихме екипи в дома му в Бейкърсфийлд
и на последните му работни места.
Получихме няколко сигнала, че е забелязан,
но засега нито един не е потвърден.
И защо действате чак сега?
- Г-н Рийд не беше заподозрян. - Глупости.
Приписвахте ми убийство, вместо да си вършите работата.
Забравихте ли, че присъствието ви тук е услуга?
И тя може да ни струва скъпо,
ако г-н Симпсън реши да съди управлението за иск, който отправих
по настояване на семейството ви.
- Ако сте приключили, да продължим. - Извинете.
- Аз съм Мери Симпсън и… - Да, моля, заповядайте.
- Г-жо следовател. - Повикахме ви
заради познанството ви с г-жа Хенеси.
Можете ли да ни дадете полезна информация за връзката й с г-н Рийд?
Доколкото знаем, тя от години няма връзка със семейството си.
От десетилетия, не искаше да има нищо общо с тях.
Смятаме, че г-н Рийд и г-жа Хенеси са поддържали връзка.
Проследихме номера до деактивиран телефон, закупен от г-н Рийд.
Г-жа Хенеси му е звъняла в нощта на убийството си
и пет дни преди това.
Не знаем естеството на тези обаждания, но…
Обвинявате Нанси за убийството й, вместо да търсите виновника?
Съжалявам, че не можем да бъдем по-полезни.
Робърт! Моля те, спри.
Какво?
Знам как изглежда отстрани, но бях права за Хауърд.
Не знам каква е ролята на Скот.
- Може да са действали заедно. - Скот я е убил, ясно? Скот!
Не Хауърд.
Каквото и да сте намислили вие двете, не ме забърквайте.
- Знаеш ли, че го отведоха пред децата? - Не очаквах да реагират толкова бързо.
- Ти се отметна от думата си. - Той държи децата ми.
Все едно ми отряза ръцете и краката. Без децата ми не струвам нищо.
- И какво, да му се размине ли? - Видя ли записа?
Ами ако грешим?
- Ако Скот е убил Нанси? - Не го вярваш.
- Не знам! - Мери, адеролът ти е изпил мозъка!
Хауърд почти си призна.
Едва ли е разумно да оставяш Маркъс и момичетата с него.
Създай свое семейство и остави чуждите на мира!
- А датата в съда? - За заседанието, да.
Съпругът ви е подал иск за спешно дело за попечителство.
- Съдия Дейвис го назначи за вторник. - След шест дни, обещахте седмици.
- Как е възможно? - Обосновава се
с опасение за непосредствена физическа заплаха.
От страна на мама ли? Глупости.
И с неотложни обстоятелства.
Ще работи в Охайо и иска да вземе момичетата със себе си.
- Не може. - Съдия Дейвис ще реши.
- Но това не е честно. - Маркъс, седни.
Той й изневерява.
От години.
Мислиш, че не знам.
Миличък…
Баща ми се опитва да се прави на добър.
Заблуждава всички, никой не знае какъв е.
Какво можем да направим?
Имате ли доказателства за агресивно поведение?
Не, той…
Прекалено хитър е.
Но съм убедена, че е агресивен.
Пускали ли сте жалби в полицията?
- Не. - Жалко.
Без предишни провинения е по-добре да не наблягаме на недостатъците му,
а на вашите силни страни чрез свидетели.
- Аз ще дам показания. - Не бива да са роднини.
Трябва ни човек, който ви познава отдавна. Кой може да се застъпи за вас?
Добро утро.
- Бърнард. - Г-це Ели.
- Доста време мина. - Радвам се да те видя.
- Добре дошла у дома. - Благодаря.
Ако не приключат сделката, ще отидем на арбитраж.
Съгласна съм.
Накарай ги да подпишат. Благодаря.
Здравей.
Това шаг ли е, или каре?
Дължината ме обърква.
Нарича се "бикси".
Отива ти.
Исках да опитам нещо ново.
Изненадах се, когато брат ти каза, че идваш.
Реших, че се шегува.
Обикновено, когато бягаш,
не хукваш при мен.
Да.
Не знаех къде да отида.
Вече не остана къде да отида.
- Г-н Хенеси, имате гост. - Не сега, Адел.
По дяволите.
Здравей.
Ще се местиш ли?
Сменям обзавеждането. Мислех да направя тук грънчарско студио.
Или зала за медитация.
Да, така изглежда.
Какво обичаш?
Предстои ми дело за попечителство и са ми нужни свидетели.
Хора, които ме познават отдавна и могат да гарантират за мен като майка.
Боже, сигурно си в безизходица, щом си опряла до мен.
Какво? Не, Робърт, виждал си ме с децата и със сигурност си чувал от Нанси…
- Ами Елинор? - Не си говорим.
- Изобщо не ти вярвам. - Истина е, с нея приключихме.
Когато дойде с налудничавата история за съпруга ти, беше уплашена до смърт.
- Страхуваше се за теб. - Така ли?
Ти не ме харесваш.
Още от самото начало. Защо?
Хайде, нали искаш да ти помогна?
- Не че не те харесвам… - Казвай без заобикалки.
Писна ми от любезности.
- Хайде, Мери, бъди честна. - Така и не разбрах.
Защо и двете хлътнаха по теб.
Ясно е, че си висок и приличаш на Кенеди, но…
- Но какво? - Ти си клон.
Не си дърво. Имаш само колкото са ти дали.
Живееш според очакванията към теб.
Ти…
Истинската ти същност…
Сякаш не съществуваш.
Робърт, след четири дни
ще се изправя пред съдия,
който ще реши дали ще видя децата си отново.
Г-н Хенеси, от полицията са тук.
Арестувахме Скот Рийд в 9:13 часа тази сутрин.
- Значи сте го намерили? - Да.
Божичко.
Благодаря ви.
- Искрено ви благодаря. - Има и друго.
Намерили са телефона на г-жа Хенеси у г-н Рийд.
Липсваше на местопрестъплението. Криминалистите го идентифицираха.
Значи това е, всичко свърши.
Имаме още много работа, но сме сигурни, че е той.
- Признал ли е? - Вече ви казах, че сме сигурни.
Какво следва?
Повдигнати са му обвинения.
- Ало? - Г-жо Симпсън?
- Кой се обажда? - Оливър Нок, представлявам Скот Рийд.
Откъде взехте номера ми?
Клиентът ми убеждава полицията в невинността си, но отказват да го чуят.
Пожела да говори с вас.
ПРЕДСТАВЛЯВАМ СКОТ РИЙД. ОБАДЕТЕ МИ СЕ!
Седни.
Аки и солена риба, плантан и калалу.
- Любимите ти. - Сготвила си.
Седни.
- Ако не искаш, няма да… - Напротив, благодаря ти.
Получих съобщение.
Арестували са пастрока на Нанси и той иска да говори с мен.
- А ти не искаш ли? - Може би той е убил приятелката ми.
Трябва да отида, да го погледна в очите и да го попитам защо, но…
- Но какво? - Не мога.
Не мога да се върна.
Всеки път, когато се опитвам да постъпя правилно, нещо се съсипва.
Елинор, защо реши, че да спиш със съпруга на приятелката си
е правилно?
Защо винаги си толкова жестока?
- Какво искаш, да замазвам истината ли? - Да.
Бих искала поне веднъж да се престориш, че си на моя страна.
Защото точно заради това си тръгнах.
Случилото се между теб и Робърт не те определя като човек.
Било е грешка - грешка, за която си платила.
Гледам те и виждам, че е така.
Мамо…
Мислех, че ме обича.
Наистина, и му се отдадох изцяло.
Не искам това да се повтаря.
Не искам да се чувствам така с друг мъж.
Недей така. Не се затваряй в себе си.
Когато баща ти почина, оставих всичко да приключи с това.
Не бъди като мен.
Робърт не е бил за теб. Край.
Но приятелките ти…
Елинор,
ти намери хора, които да обичаш и с които да живееш.
Аз не съм те учила на това,
но ти сама намери начин.
И тези хора…
Ако наистина ги обичаш,
трябва да им го покажеш.
А това означава да се върнеш.
Върви и довърши започнатото.
Ако не го направиш, повярвай ми, ще се превърнеш в това, което презираш.
Корава жена, която едва издържа половин ден
с човека, когото обича най-много.
Какво да направя? Да, скъпа.
Тогава му се обади.
- Здравейте. - Моля.
Той ще дойде всеки момент.
Не я убих аз.
Казах на ченгетата.
Те не ми вярват. Изкарват, че съм я преследвал.
Тя ми се обади няколко дни преди да умре.
И ако това не е бляскавата Нанси.
Не си сменил одеколона.
Бира.
Хубав пръстен.
И сега какво?
Ще се взираме ли?
Бях дете.
Нещата, които правеше с мен… Бях дете.
- Губиш ми времето. - Не, седни и ме изслушай.
По-кротко.
Тя ми разказа всичко.
Спяла е със съпруга ти. Лъгала е всички.
Каза, че той е негодник.
Не приема отказ.
Дори й е пратил голи снимки. Мъжът й ги е видял.
Сякаш нямаше с кого да сподели.
Затова каза на мен.
Няколко дни по-късно ми се обади отново.
- Беше на някакъв рожден ден. - Не, съжалявам.
Няма никаква логика.
Не би ти се обадила, тя те мразеше.
- Ти си съсипал живота й. - Потърси ме за закрила.
Как? Как си щял да я защитиш?
Искаше да го сплаша.
Да го понабия, за да я остави на мира.
Съгласих се да го направя. Дължах й го.
НОЩТА, В КОЯТО УМРЯ НАНСИ
- Ела тук. - Спри…
Здравей.
- Трябва да спрем. - Ало?
Ще й кажа.
- Няма. - Къде си?
- Тя заслужава да знае истината. - Чуваш ли ме?
По дяволите.
Той се беше надвесил над нея.
Над трупа й.
Правеше нещо с ръката й, не видях какво.
И ти си тръгна?
- Какво трябваше да направя? - Да повикаш помощ.
- Да се обадиш в полицията. - Ти ли ще ми даваш акъл?
Съпругът ти е убил приятелката ти.
Ти какво ще направиш?
Аз се опитах да кажа истината, но никой не ми вярва.
Къде отиваш?
В полицията.
Идвам с теб.
ОБЩИНСКИ СЪВЕТ
- Ще има изявление по случая "Хенеси". - Бързам за пресконференция.
- Казвайте. - Бяхме при Скот.
- Знам. - Той казва истината.
- Имате ли доказателства? - Той е очевидец.
Видял е как Хауърд я убива. Знае подробности…
- Защото я е убил. - Не.
- Защо ми се струва, че искате да е той? - Ще ви кажа как работим.
Тук има сигурни, потвърдени, неоспорими доказателства.
- Да, но… - Разпечатки, отпечатъци от телефон.
Имам и няколко заплашителни съобщения в Инстаграм от г-н Рийд.
- Говорете с него. - Те са мотив.
Имам всичко необходимо за окръжния прокурор.
И навън море от репортери чака да чуе добрата новина,
че невинна жертва ще получи възмездие.
Ако не ми носите нещо по-убедително от това, което имам, приключихме.
- Но… - Ами телефона и лаптопа на Хауърд?
Всичките ни улики са косвени,
но ако свържем Хауърд с Нанси?
Някой е пратил на Нанси голи снимки. Хауърд трябва да ги има.
Можете ли да вземете заповед за компютъра му?
- Приключихме. - Какво? Сериозно ли?
- Мери! Спри. - Свършете си работата! Длъжна е!
- Но не й пука. - Престани, не тук.
Да си вървим, моля те.
Утре трябва да се явя в съда, а нямам никакво доказателство.
Хауърд ще ми вземе момичетата, ще ми ги отнеме, Ели.
- Друсана ли си? - Какво? Не!
Каза ми, че си спряла хапчетата.
Започнах да ги вземам след смъртта на Нанси.
- Излъга ме. - Нямаше да ме разбереш.
Ти беше много заета.
И се справяше с мъката много по-добре от мен,
аз се чувствах като под вода.
Всичко ми костваше неимоверни усилия, не можех да се грижа за децата.
Имах нужда от нещо, за да не рухна.
Седеше на този диван и ми разказа всичко за Хауърд,
за изневерите му, за всичко, но това премълча.
- Защо се гледаме в очите и се лъжем? - Не знам, ти ми кажи.
Не съм го правила само аз, а и ти, и Нанси.
Нанси ни е лъгала.
Не ни е казала, че говори със Скот.
Да.
Знам, да, така е.
Мери, онази вечер, когато си тръгнахме от ресторанта,
чаках пред входа.
Нанси се върна.
Помоли ме да отида с нея, а аз отказах.
Опита се да ми каже истината, но аз не й позволих.
Сега нея я няма, а аз се страхувам да кажа за случилото се.
Но не мога да мълча повече.
Не само крадях вещи на Нанси.
Понякога с Хауърд…
Когато правехме секс, играехме роли и се преструвахме на тях.
Преструвах се, че съм тя.
Приятелите не постъпват така, нали?
Понякога си мисля, че и аз имам вина да се стигне дотук.
Хауърд да я пожелае.
Съжалявам, но ако ти бях казала, щеше да престанеш да ме обичаш.
Всички сме имали еднакви страхове.
Всеки ден в три часа режа ябълка на Арти.
Давам цяла на Джуни.
Всеки ден.
Това е едно от многото неща, които правя,
за да им създам чувство за постоянство и сигурност.
Хауърд не знае за това.
Никой не знае, защото не се вижда.
Сега ще страдат децата ми.
Какво ще правим?
Ще кажем истината.
Ще говоря с Кора.
Ти си неин баща и реших да ти кажа, че ще й разкажа всичко.
За нас, за Нанси и Скот.
Ако Нанси не си беше отишла,
щеше да разкаже на Кора за миналото си.
Не, в никакъв случай.
Робърт, ти може и да си свикнал да живееш с тайни,
защото си Хенеси, но аз не съм.
Не мога и не искам да живея така.
Тези тайни убиха Нанси.
Не искам Кора да живее като нея.
Засегнах я, дължа й да научи истината.
Тя вече ме смята за негодник. Ще влошиш положението.
Не го правя заради теб.
- Така ли? - Да.
Защото не ти давам каквото искаш?
Каквото винаги си искала?
Не.
Някога исках нещо от теб.
Но вече не.
Ще говоря с Кора.
Погрижи се за себе си.
- Елинор? - Да?
Много съжалявам.
- Искам да присъствам. - Знам.
Ще ми помогнеш най-много, ако гледаш сестрите си.
Дали той ще спечели?
С леля ти Ели имаме план.
Обичам те, миличък. Прегърни момичетата от мен.
- Обещавам. И аз те обичам. - Чао.
Не познавам човек като Мери и това не е само мое мнение.
Тя е въплъщение на състраданието.
В нейното огромно добро сърце винаги има място за всички.
Но най-вече за децата й.
За Мери никой не е по-важен от Маркъс, Джунипър и Артемис.
Благодаря ви, г-жо Буше.
Г-жо Буше…
Помните ли инцидент, свързан с ответницата
и осемгодишната й дъщеря през месец октомври 2025 г.?
- Трябва да проверя в календара си. - Ще ви обясня.
Знаете ли, че на 19 октомври 2025 г., г-жа Симпсън,
под въздействието на нелегални амфетамини,
е напуснала бензиностанция
и е забравила дъщеря си Джунипър в минимаркета?
- Да. - Да, какво?
Да, знам за случилото се. Човешко е да допускаме грешки.
А на 4 юни бяхте ли с нея, когато дъщеря й е била приета
- в спешното със свръхдоза… - Не бях аз.
- Бил е Хауърд. - …адерол, закупен без рецепта?
- Да, бях в болницата. - Благодаря ви.
- Нямам повече въпроси. - Свободна сте.
Имате ли други свидетели, г-жо Тисдол?
Да, г-н съдия. Свидетелката е тук.
Бях омъжена за Хауърд в продължение на осем години.
Имате ли деца?
Не, за голямо разочарование на Хауърд.
Забременях, но загубих бебето.
Сега, като се замисля, това е най-голямата ми благословия.
Може ли да попитам защо?
Някои хора не бива да имат потомство
за доброто на човечеството.
Явно не сте обичали съпруга си.
В началото го обичах.
Хауърд умее да те очарова и да те доведе до отвращение.
Радвам се, че не ми посегна цели осем години.
Случи се веднъж, но…
Няма да го забравя.
От двадесет години живея в страх,
че ще ме намери и ще довърши започнатото.
Но сега пред себе си виждам
само едно изпълнено с ярост дете,
уплашено до смърт от своята посредственост.
Всички да станат.
Моля, седнете.
Относно спешния иск за отвеждане на децата
отвъд пределите на щата, молбата е отхвърлена.
- Какво значи това? - Да си търсите друга работа.
Относно разследването на ответницата
за излагане на опасност на децата,
смятам, че малолетните деца,
Артемис и Джунипър Симпсън, наистина са застрашени
и не бива да живеят с нито един от родителите си.
- Какво? - Отнасям случая към Социални грижи.
- Не. - Те ще поемат грижата за децата.
Щом разследването приключи, ще решим съдбата им в дългосрочен план.
Закривам заседанието.
Ще обжалваме, спокойно.
Какво следва?
- Не биваше да става така. - Да, знам.
- Не биваше. - Ще обжалваме.
- Що за човек си ти? - Не, недей.
- Кажи ми! - Престани.
Ще те взема от хотела и ще живееш при мен.
Ели?
Мер?
Мери?
Свързахте се с Мери и Джуни.
- И с мен! - Хайде де.
- Лельо Ели? - Чувал ли си се с майка ти?
- С мама ли? Не. - Баща ти вкъщи ли е?
Не, не съм го виждал. Гледах Джуни и Арти.
От Социални грижи дойдоха и ги взеха. Не знам какво да правя.
Ще ти изпратя номера на следовател Бетани Ганц.
Обади й се. Искам да й предадеш нещо от мен, става ли?
Да, добре.
Ще ме убиеш ли?
Не, ти ще се самоубиеш. Напълно логично е.
Майка наркоманка губи децата си. От месеци лети към дъното.
Няма за какво да живее, затова си реже вените
на мястото, където е убита приятелката й.
С Елинор говорихме със Скот.
Той те е видял.
Видял е как си убил Нанси.
Тя го е повикала тук.
Помолила го е да те пребие, за да я оставиш на мира.
Лъжеш.
Дали? Дали лъжа?
Каза, че познаваш Нанси по-добре от мен.
- Дали би го направила? - Защо аз съм свободен, а той - в затвора?
Защото…
Защото следовател Ганц иска неоспоримо доказателство, че си бил ти.
С Ели трябва да й го дадем.
Имаме среща с нея довечера в хотелската ми стая.
Аз няма да бъда там.
Следовател Ганц никога няма да повярва, че съм се самоубила.
Ще се досети, че си ме убил ти.
Чуй ме, Хауърд.
Чуй ме.
Остава ти само един ход.
Нека се обадя на Ели.
Послушай ме, ще й кажа, че срещата отпада. Мога да я убедя.
А ти бягай.
Изчезни.
Няма да вземеш момичетата.
Ти не ги искаш.
Просто си върви.
И най-сетне ще бъдеш свободен.
Нека й се обадя.
Става ли?
Спокойно.
По дяволите!
МЕРИ
По дяволите, Хауърд!
Доведе ме в мъртва зона. Тук няма обхват.
Стига глупости, продължаваме по плана. Ставай и тръгвай.
Зоната на смъртта. Жертвата е убита тук.
Мъртва зона. По дяволите!
Върви.
- Кога престана да ме обичаш, а? - Я стига.
Не!
Посветих ти целия си съзнателен живот.
Тази вечер ще умра и искам да знам.
Добре тогава. Когато ми беше асистентка, имаше неограничен потенциал.
Беше толкова умна, че мислех, че ще превземеш света.
Но вместо това, ти се превърна в слугиня, стана заядлива и скучна.
Защо го направи?
Кажи ми, Хауърд, защо уби Нанси?
Защото исках да й покажа, но тя отказа да ме чуе.
- Защо дойдохме тук? - Виж.
- Какво да видя? - Това!
- Моста ли? - Колонадата.
Няма нищо по-красиво от нея нощем.
- Студено ми е. - И е близо до дома ти.
Вероятно не си я виждала от този ъгъл.
Не съм в настроение за метафорите ти.
- Да се връщаме. - Чакай, искам да ти кажа нещо.
Влюбен съм в теб.
- Моля те… - Чакай, нека довърша.
Може да бъдем заедно, имам план.
- Събрал съм пари. - Не искам.
Не си била по-щастлива, отколкото в театъра онази нощ.
- Усетих каква страст събудих у теб. - Въобразяваш си!
Ела тук.
Не.
Трябва да спрем.
И трябва да й кажа.
Няма.
Ще ме загърби завинаги, но заслужава да знае истината.
Я стига, не ти пука за Мери.
Тя умря заради теб.
Какво правиш?
Не тя е била слабата.
Ти си бил.
Проклета кучка!
Пипнах те!
Ти съсипа всичко.
Можехме да бъдем…
Боже!
Мери!
За бога, събуди се, моля те.
Божичко.
Не!
Спокойно, добре сме.
Живи сме. Божичко.
- За бога. - Добре сме.
Живи сме.
Благодаря.
- Нейна близка ли сте? - Да, ще дойда с нея. Мери?
Ели.
Добре ли си?
А ти?
Не знам.
Трябваше да остареем заедно. Така се бяхме разбрали.
Тогава бяхме млади и не разбирахме ужасната ирония на приятелството.
Колкото повече обичаш някого, толкова повече страдаш, когато си отиде.
НАНСИ
След толкова много мъка се изкушаваш
да се затвориш в себе си.
Но това е грешка.
Заслужава си да поемеш риска да бъдеш отворен за любов.
Да продължаваш да търсиш дълбокото чувство на радост и принадлежност.
14 ЧАСА - РОЖДЕН ДЕН НА ДЖУНИПЪР
ЗА: СЛАДКАТА ДЖУНИ ОТ: ЛЕЛЯ ЕЛИНОР
Обичам да казвам, че всичката тази болка беше дар.
Тя ни показа, че сме силни, че можем да се съвземем.
Но след всичко, което преживяхме, не можехме да загубим връзката помежду си.
Приятелството ни е много силно.
То оцелява въпреки всичко.
Поне засега.
Превод на субтитрите Анна Делчева