Žaizdos ir pasiaukojimas yra tikra.
Tikra yra tai, kad šiuo metu mano vyras
yra Ohajuje, pokalbyje dėl darbo,
o tai reiškia, kad galbūt mums teks keisti gyvenimą. Štai kas yra tikra.
O tai, ką jauti tu, tėra noras dulkintis su kitos moters vyru.
Tu išsikraustai?
- Koks tau skirtumas? - Ką čia kalbi?
- Esi geriausia mano draugė. - Taip!
Kaip ir Nensė, o tu dulkiniesi su jos vyru.
Marija Simpson matė žmonėse vien gera.
Nors dažniausiai paaiškėdavo, kad ji klysta.
- Nešdinkis iš mano namų. - Marija.
Tučtuojau.
Ji nebuvo naivi.
Ji patyrė pakankamai, kad žinotų, koks bjaurus gali būti pasaulis.
Todėl ji išmoko susikurti sau naują tikrovę.
Bet realusis pasaulis turėjo Marijai kitų planų.
Girdi, Nens?
Pagaliau ji gavo tai, ko norėjo.
TREČIA DALIS. MARIJA
Marija neprisiminė, kada paskutinį kartą save nustebino.
Buvo laikai, kai jai atrodė, kad ji gali viską.
Bet tada prasidėjo kelionės po parduotuves ir tėvų susirinkimai mokykloje…
„…atsirado praktiškas apatinis trikotažas.
Marija turėjo tikslą ir troškimą. Slaptą liepsną, kuri priklausė tik jai.
Ji žinojo, ko nori, ir to siekė. Taip jos gyvenime atsirado Hovardas.
Ji tapo jo asistente, ką tik pradėjusi doktorantūros studijas.
Net praėjus dešimtmečiams ji vis dar jautė jo kūno sunkumą ant savęs,
jo sofos apmušalų šiugždėjimą po jos nuoga nugara.“
„Ji galėjo…“ Atsiprašau.
„Jo santuoka tebuvo formalumas.
Jis jau seniai būtų išsiskyręs su žmona,
jei nebūtų bijojęs, kad ji ir vėl persipjaus venas.
Marija įtikino save, kad jai gaila tos vargšės moters.
Tačiau tiesa tai, kad neištikimybė tik dar labiau kurstė jausmus.
Ji norėjo jo. Ir nesigėdijo šito.“
Tai tik pradžia, manau.
Skamba seksualiau nei tikėjausi.
Leiskime tekstui kalbėti už save.
Man daug kas patiko.
„Praktiškas apatinis trikotažas“? Akyse iškart iškyla ta moteris.
- Ačiū. - Gerai. Jūsų mintys? Reakcija?
Prašau.
Man labai patiko nuoširdumas.
Sutinku. Reikia daug drąsos, kad pavaizduotum save tokiu amoraliu žmogumi.
Amoraliu. Taip. Ir tiesiog atstumiančiu.
Kam dar Marijos istorijos pagrindinė veikėja yra atstumianti?
Taip. Ji užmezga romaną su vedusiu vyru
ir tikisi, kad jo žmona nusižudys.
Na, ji nesitiki. Atsiprašau.
Taigi, kaip Marija galėtų užsitarnauti skaitytojų simpatijas?
Asmeniškai aš norėčiau išgirsti apie Nensę.
Taip.
Apie ją nė neužsiminiau.
Bičiuliai, susikaupiam.
Mes matėm jūsų nuotraukas jos soc. tinkluose.
Sutinku su Raselu. Parašykit apie Nensę.
Įtraukit daugiau paslapčių. Ir trilerio elementų.
- Puiku. - Taip.
Iš tikrųjų tai padarė jos vyras?
- Gal ir draugas. - Kuris draugas?
- Na, tai ne… - Nurimkime.
Dukra įkėlė vaizdo įrašą šį rytą.
- Kokį vaizdo įrašą? - Jis tapo žiūrimiausiu.
Regis, jos vyras…
- Robertas. - Robertas,
- kuris labai gražus… - Labai gražus.
…miegojo su geriausia Nensės drauge Eleanora.
PAGAL ARAMINTOS HOL ROMANĄ
Nuo pat pirmos pažinties dienos
Marija žinojo, kad draugystė su Nense turėtų būti labai įdomi.
Marija suprato
natūralios blondinės su švytinčia oda žavesį.
KOKIA IŠ TIKRŲJŲ BUVO NENSĖ HENESI?
Ir žinojo, kad nė iš tolo jai neprilygsta.
Bet Marijos nedomino tai, ką pasaulis laikė tobulumu.
Ji buvo vyriausia iš penkių vaikų, užaugusi kanapių ūkyje 9-ajame dešimtmety.
Ji niekada nesijautė nuskriausta.
Nes pasitelkusi truputį vaizduotės ji galėjo palenkt tikrovę savo norams.
Atsiprašau, jūs – Šonas?
- Taip. - Girdėjau, jūs galite man padėti.
Ieškau vaistų nuo peršalimo.
Jūs jų turite?
Dienai ar nakčiai?
Dienai.
- Tuojau pažiūrėsiu. - Jei jums nesunku.
Ačiū.
ELEANORA BUŠĖ
Vieni žmonės turi turtų ir padėtį visuomenėje,
tuo tarpu Marija turėjo kai ką naudingesnio.
Ji buvo sumani.
- Ačiū. - Dėkui.
ADERALIS
Gerai.
Princesė Tilė Rytoj pažvelgė į Saulės piramidės laiptus.
Drakone, kas yra Saulės piramidės viršuje?
Jis alsuoja ugnimi, bet draugiškai ir nepiktai.
Šiandien tu sutiksi savo mamą –
garsiąją archeologę ir karalienę Tanią Rytoj.
Ir tada princesė Tilė Rytoj ėmė šokčioti Saulės piramidės laiptais.
Ji labai apsidžiaugė atsidūrusi viršuje.
Ji aiktelėjo.
- Pratęsime rytoj. - Ne!
Mama, prašau, pasakok toliau.
Būtinai. Tik rytoj.
- Kas nori drakoniuko? - Aš!
Gerai. Manau, šįvakar Džunės eilė, širdele.
Nepyk, užtat gausi princesę. Gerai?
- Štai, imk. - Ačiū.
Myliu tave.
- Ir aš. - Labanakt.
Drakoniuko laimėtoja.
- Labanakt. Myliu tave. - Labanakt. Ir aš.
Vietinės žinios. Praėjo beveik du mėnesiai
nuo Pasadinos namų šeimininkės Nensės Henesi siaubingos žmogžudystės.
- Paaiškėjus naujoms aplinkybėms… - Žiūrėk, Nense, tave rodo per TV.
…gera aukos draugė Eleanora Bušė
dabar tapo įtariamąja šioje byloje.
Šaltiniai praneša, kad tyrėjai
- taip pat iš naujo vertina… - Nesąmonė. Kur įrodymai?
…aukos vyro Roberto Henesio vaidmenį šioje byloje.
Ponia Bušė ir ponas Henesis šiandien nepateikė jokių komentarų,
bet mums pranešta, kad rytoj bus paviešintas…
- Marija, užsispyrėle tu. - …Henesių šeimos pareiškimas.
- Kaip auga tavo sodas? - Sveikutis.
Su sidabriniais varpeliais, lūgnėmis ir kitomis puikiomis gėlėmis.
Sakei, kad parskrisi tik rytoj. Ką tu…
Jie atšaukė rytinį renginį, tad nieko nelaukdamas išskridau.
Norėjau asmeniškai tau pasakyti.
Gavau darbą.
Etatinis darbas, mažule.
Dekanas pasakė per pietus.
Regis, kiti kandidatai pasirodė blogiau, ir jie pasirinko tavo maloningąjį tarną.
Na, žinoma, kaip kitaip?
Jie iš tikrųjų suvokia mano darbą.
Sveikinu. Juk tai nuostabu.
„Nuostabu“?
Cezaris grįžta namo, pergalingai laimėjęs mūšį
ir surengęs savo vyrų paradą aikštėje, o tu tegali ištarti „nuostabu“?
Atleisk. Labai tavimi didžiuojuosi.
Valio nugalėjusiam didvyriui!
Kada pradedi?
Rugpjūtį.
Kiek laiko turime apsispręsti?
Ką apsispręsti?
Ar visa šeima keliasi į Ohajų.
Nesu buvusi Ohajuje.
Riešutų sviesto saldainiai su šokoladu, spagečiai su aštriu padažu… Tau patiks.
Mielasis, aš rimtai.
Artė pagaliau priprato prie mokyklos.
Džunė… Ji dievina pianino pamokas.
- Markusas… - Markusas yra suaugęs vyras.
Nereikia teikti pirmenybę mergaičių poreikiams.
Aš irgi esu šios šeimos narys, supranti?
Mes čia turime draugų. Tai…
Čia pokštas?
Aš grįžau ne į savo namus?
Šis darbas yra mūsų svajonė.
Na, manau, kitomis aplinkybėmis tai būtų…
Mano paskutinis darbas buvo parašyt anotaciją trečiarūšiam sumautam baletui.
Aš – mokslininkas. Esu vertas daugiau.
Dievas mato, pinigai mums tikrai pravers.
Aš galėčiau dirbti.
- Mes tarėmės, kad aš eisiu dirbti. - Tikrai?
Taip, kai laukiausi Markuso. Pameni?
Mes susitarėm, kad kol jis mažas, tu sieksi savo karjeros.
O vėliau bus mano eilė.
Tai buvo prieš šimtą metų. Nuo tada daug kas pasikeitė, Mere.
Aš… Dėl Dievo meilės, tada buvau vedęs psichopatę Dženę.
Aš tik bandau rasti sprendimą, tad…
Problemai, kurią pati sukūrei. Bliamba!
Svarbiausia diena mano karjeroje, ir tau vis viena blogai.
Kažkada buvai didžiausia mano gerbėja.
Bravo, Marija. Šaunuolė.
Atleisk man. Atleisk.
Tu teisus. Aš džiaugiuosi.
- Tikrai? - Taip.
Tiesiog viskas vyksta daug greičiau, nei tikėjausi.
Tai išeis mums į naudą.
Ten mes būsime laimingi. Pažadu.
Gerai.
Gavai mano žinutę?
- Kokią žinutę? - Apie Eleanorą.
Taip. Galvojau, kad atsakiau į ją.
Na, mes prikalbėjom viena kitai baisių dalykų.
Nežinau, ar kada buvom šitaip susipykusios.
Na, jums reikėtų duoti daugiau laisvės viena kitai.
Nesveika taip vienai nuo kitos priklausyt, supranti.
Nusivariau nuo kojų.
- Pasimatysim viršuje? - Taip, aš tuoj.
Tik vieną. Tu kontroliuoji save.
MĖTINIAI SALDAINIAI
Marija negalėjo pakęsti sąvokos „namų šeimininkė“.
Dar labiau – „nedirbanti žmona“.
Nė viena teisingai ir tiksliai neatspindėjo to, ką ji veikė dienų dienas.
Bet jei kas nors paprašytų jos atsiskaityti už praleistą laiką,
jai būtų sunku tai padaryti.
Faktų ir detalių dėstymas niekada nebuvo stiprioji jos pusė.
Kol nebuvo nužudyta jos geriausia draugė, ji apskritai retai sulaukdavo klausimų.
Atsargiai, karšta.
Ačiū.
Mere. Detektyvė Ganz turi mums kelis klausimus.
Klausau.
Tik keletą.
Kada sužinojot apie pono Henesio ir ponios Bušė
meilės romaną?
- Vakar ryte. - Marija man pasakė vakar.
Jūsų žiniomis, kada jis prasidėjo?
Po Nensės mirties.
- Esate tikra? - Visiškai.
Tai, kaip pasielgė Eleanora, yra baisu, bet tai jos sena meilė.
Ji tiesiog buvo apimta širdgėlos.
Jie neketina kartu gyventi.
Tai nieko nereiškia.
Ar kada pastebėjot, kad kuris nors iš jų netektų savitvardos ar imtų smurtauti?
Eleanora? Ne.
Taip, bet Robertas…
Kai išgeria, gali greitai susierzinti.
Susierzinti?
Robertas… Kaip čia pasakius? Jis pratęs gauti tai, ko nori.
Na, juk pati bendravot su juo. Jis yra gražus, turtingas ir išlepęs.
Turi puikų išsilavinimą, deja, tai nepridėjo jam išminties.
Ir kai reikalai pakrypsta ne jo naudai… Taip, man teko matyti… jo reakciją.
- Jis parašė Nensei laišką. - Kokį laišką?
Robertas žinojo apie meilės romaną.
Jis apsimetė, kad nežino, bet žinojo.
Jie susipyko, ir Nensė išsigando.
Todėl jis parašė jai atsiprašymo laišką.
Eleanora man vakar pasakė.
Aš tuo pasidomėsiu.
O jūs pasidomėjot Nensės patėviu Skotu?
Kalbate apie poną Rydą?
Taip. Žinote, kad vaikystėje jis prie jos priekabiavo?
Tuo pasidomėjote?
Mes susisiekėme su ponu Rydu,
jis mus informavo, kad nebendravo
su ponia Henesi dvidešimt metų.
Nebent jūs turite kitokios informacijos.
Žinau tik tiek, kad ji jo bijojo.
Ji yra nupiešusi jį savo albume.
Ir ji… Tai…
Akivaizdu, kad ji jo bijojo.
Aišku.
„Aišku“?
Tai yra dalykai, kurių negalima praleisti pro akis, detektyve, tiesa?
Kažkuris iš šių vyrų nužudė mano draugę.
Kodėl esate įsitikinusi, kad tai padarė vyras?
Ar jūs…
Detektyve Ganz, mano žmona jau ir taip skyrė jums daug laiko.
Esu dėkinga už tai. Tik… Turiu dar vieną klausimą.
Kada, sakot, jūs išėjot iš restorano tą vakarą?
Kaip jau sakiau, apie devintą.
Barmeno žodžiai, kad jis įpylė jums tris ar keturias taures
po to, kai jūsų draugės išėjo, yra melas?
Gal ir likau išgerti dar taurę.
Jis mums sakė, kad jam teko jus „vilkte vilkti“ iki pavėžėjo automobilio.
Ar gali būti, kad jūs ne viską prisimenat apie tą vakarą?
Mano žmona grįžo pusę vienuoliktos ir nuėjo tiesiai į lovą.
Visą naktį buvau su ja.
- Aš pati. - Gerai.
Man jau skambinti advokatui?
Nurimkite. Jau baigiau.
Ar čia tas jos albumas?
Apie kurį minėjai detektyvei?
Taip. Turėjai pastebėt, kad Nensė paišinėja per repeticijas.
Gali būt. Farai jį matė?
Taip, jie sakė, kad iš jo jokios naudos.
- O tu nesutinki su tuo? - Manau, kad ne.
Bet pats matei, kad detektyvė Ganz nekreipė dėmesio, kai paminėjau piešinį.
Tiesiog jaučiu, kad jei rasčiau ką nors konkretaus…
Eleanorai būtų panaikinti įtarimai.
Tenoriu žinoti, kas nutiko Nensei.
Na, esu susitaręs susiskambinti su nekilnojamojo turto agente Ohajuje.
Jei nori, galiu skambutį atšaukti.
Ne.
Palik jį ramybėje.
Atrodo, kad detektyvė viską kontroliuoja.
Tegul dirba savo darbą.
Nense, ką tu nori man pasakyti?
Marija negalėjo priversti savęs tikėti Dievą.
Bet tomis retomis nušvitimo akimirkomis
ji buvo tikra, kad ją veda kažkokia stipri jėga.
Ir tą šiltą birželio popietę Marija vėl pajuto tą jėgą.
O gal tai buvo Nensė.
Arba aderalis.
Bet tai suveikė.
KATULAS VI
TU BUČIUOSI MANE TŪKSTANČIUS KARTŲ.
IR MES UŽMIRŠIME JŲ SKAIČIŲ,
KAD JOKS VIENIŠAS ŽMOGUS NEIMTŲ PAVYDĖTI,
SUŽINOJĘS, JOG TIEK BUVO BUČIUOTA.
RINKTINIAI KATULO EILĖRAŠČIAI NAUJAS VERTIMAS
DR. HOVARDAS SIMPSONAS
„Bučiuok mane tūkstantį kartų ir dar šimtą,
ir dar tūkstantį, ir dar šimtą.
Tada dar tūkstantį ir dar šimtą.“
„Bučiuosi mane tūkstančius kartų,
ir mes jų užmiršime jų skaičių.
Kad joks vienišas žmogus neimtų pavydėti, sužinojęs, jog tiek buvo bučiuota.“
Tu tikrai puikiai moki antikines kalbas.
Viena pastabėlė. Manau, kad „conturbo“ reiškia „supainioti“, o ne „užmiršti“.
- Tarp mūsų su Džene viskas baigta. - Ji tai žino?
Ji yra nesveika.
Ir man nemalonu tai sakyti, bet jai reikia ne vyro.
Jai reikia gydytojo.
Kai jos būklė stabilizuosis, aš nutrauksiu santykius.
- Sveika, Džene. - Marija, jis ten?
BUČIUOSI MANE TŪKSTANČIUS KARTŲ
Puiku. Atsiųskite visus variantus, kad galėčiau pasitarti su žmona.
Ačiū, Rita. Jūs nuostabi.
Gali būti, kad kai kas turės savo darbo kambarį.
Radau tai Nensės albume.
Kas čia?
Puslapis iš tavo Katulo vertimų.
Gerai, ir ką aš čia matau?
Pabraukta ta pati eilutė.
Graži eilutė.
Hovardai, iš kur Nensė gavo tavo mažai žinomą
senovės Romos poeto vertimą?
Nežinau. Gal iš „Amazon“.
Jos tiražas buvo praktiškai nulinis. Niekas tos knygos neskaitė.
Nežinau. Gal daviau jai egzempliorių. Nepamenu.
Dovanojai Nensei poezijos knygą?
Taip.
Taip, mes kalbėjom per repeticiją, pokalbis pasisuko apie mano darbą,
ir pažadėjau padovanoti jai knygą.
Stebiuosi, kad ji ją perskaitė.
Marija, kas yra?
Pasakyk, ką visa tai reiškia, Hovardai.
Galiu paklausti to paties.
Kodėl tu ją jai padovanojai?
Marija, tavo akių vyzdžiai išsiplėtę.
Mes jau kalbėjom apie tai. Maniau, kad tai nebepasikartos.
Vėl vartoji tas tabletes?
Tu nukreipi pokalbį. Tu ne…
Marija, mes negalim prarasti kontrolės.
Pameni, kas nutiko aną kartą, kai apsinešei nuo vaistų?
Kaip buvome išsigandę?
- Ne, tai visai kas kita. - Tu kėlei pavojų mūsų vaikams.
Ačiū Dievui, kad Džunei nieko blogo nenutiko. Kitąkart gali baigtis liūdniau.
Marija niekaip negalėjo išmesti to iš galvos.
Ji bandė įvertinti tai iš visų pusių, bet viskas atrodė absurdiškai.
Nensė ir Hovardas. Hovardas ir Nensė.
Marijai atrodė, kad ji visiškai nepažįsta Hovardo.
Ji nesuprato, kaip galėjo šitaip dėl jo apsigauti.
Ar jis visada toks buvo?
Ar Nensė irgi buvo apgavikė?
Kokia buvo iš tikrųjų Nensė Henesi?
Sumautas baletas.
Tas vakaras.
Ji turėjo suprasti tą vakarą.
Tąkart Marija turėjo pasikalbėti su Hovardu…
bet jis nebuvo nusiteikęs.
Nensė atrodė sutrikusi.
Jūs paskambinote Nensei Henesi.
Šiuo metu negaliu atsiliepti.
Kilusios abejonės kėlė dar didesnį smalsumą.
Ašaros buvo tikros.
Marija?
- Visa kita buvo melas. - Sveikutė.
- Tiesiai Marijai į akis. - Viskas gerai.
Viskas gerai.
Kai Robertas išgeria, jis tampa kitu žmogumi.
Nežinau, kas šįvakar jam užplaukė, bet supratau, kad turiu iš ten dingti.
Nieko negalvojau, tiesiog išvažiavau.
Kodėl kreipeisi į Hovardą, o ne į mane ar Eleanorą?
Nenorėjau, kad jūs imtumėt nekęsti Roberto.
Na, Hovardas ir taip jo nekenčia.
Be to, jis turi patirties su… pati žinai.
Liaukis, aš nebuvau priklausoma nuo heroino.
Man paprasčiausiai trūko energijos.
- Koledže visi tai darė. - Ne, suprantu. Aš…
Beje, Hovardas nelabai ir padėjo.
Na… Supranti, beviltiška padėtis.
Tai ketini grįžti namo?
Kada nors? Tikiuosi.
Permiegok šiąnakt pas mus.
- Ne. - Taip.
Ne. Aš…
Turbūt aš… manau, važiuosi į Ohajų.
Aišku.
Mere, diena prasidėjo šitaip puikiai. O baigėsi tuo…
O baigėsi tuo, kad tu su geriausia savo drauge
šlamšti visus skanumynus iš šios užeigos meniu.
Tai ir taps geriausiu tavo šio vakaro prisiminimu, taip?
Gerai. Na, mes dar nebaigėm, tad…
Pone, galit atnešti mums desertų meniu?
Naivioji Marija, gerumo ir gailestingumo įsikūnijimas,
iš tikrųjų patikėjo šiais niekais.
Sveikas, branguti. Kodėl nemiegi?
Negaliu užmigti.
Paprastai tu miegi kaip užmuštas.
Nieko ypatingo.
Aišku. O tiksliau?
Pirmiausia pažadėk, kad nepyksi.
Pažadu.
Tai dėl tetos Eleanoros. Girdėjau, ką šiandien sakė detektyvė.
Slapčia klauseisi?
Žinau, farai galvoja, kad ji nužudė tetą Nensę, ir…
Žinau, kad ji to nepadarė.
Iš kur žinai, Markusai?
Nes tą naktį, kai mirė Nensė…
ji buvo su manim.
Kas buvo su tavim?
Eleanora. Ji atvažiavo pas mane į Van Naisą.
Ką tu darei Van Naise?
Taip, žinau, kad kvailai pasielgiau, bet buvau skolingas vienam žmogui, ir jis…
jis pasakė, kad galime susitarti.
Po galais, Markusai? Vėl loši?
Dariau tai tik dėl to, kad nereikėtų prašyt pinigų iš jūsų.
Ką?
Judu su tėčiu skaičiuojat kiekvieną centą.
- Esi paleistas lygtinai. Ar supranti… - Mama. Gerai, mama. Tu pažadėjai.
Jie nebūtų paleidę manęs tol, kol negrąžinsiu skolos.
Dieve. Ir tu paskambinai Eleanorai?
Ji vienintelis turtingas žmogus, kurį pažįstu.
Ji sumokėjo tavo lažybininkui?
Farai galvoja, kad ji nužudė tetą Nensę, bet aš esu jos vienintelis alibi.
Ji nori tave apsaugoti.
Nežinau, kas būtų buvę, jei tą vakarą ji nebūtų atvažiavusi.
Bet aš negaliu leisti, kad ji patektų į bėdą, ir…
Branguti.
- Tiesiog… nežinau, ką man daryti. - Branguti, viskas gerai.
- Mama, nežinau, ką man daryti. - Eikš. Viskas bus gerai.
Nenoriu, kad dėl manęs nutrūktų judviejų su teta Ele draugystė.
Mūsų draugystė niekada nenutrūks.
Mums daug ką teko patirti…
- Taip. - …jai ir man. Girdi?
Tu esi geras žmogus, žinai?
Bet kitą kartą skambink man, gerai?
Gerai. Grįžęs namo ruošiausi jums viską pasakyti.
Tiesiog… Tu miegojai, o tėčio nebuvo namie.
Ką tu…
O kur tėtis buvo?
Nežinau. Jo mašinos irgi nebuvo.
- Mama? - Atleisk, viskas gerai. Tiesiog…
Eik ir pabandyk užmigti, gerai?
Pasikalbėsim apie tai rytoj. Viskas gerai.
Hovardas viską meluoja.
Jis sakė farams, kad buvo namie.
Kada jis išvažiavo?
Jis buvo su tuo švarku.
Mūvi draugystės žiedą, kurį tau dovanojau?
Pati sakei, kad jis – mano stiprybės šaltinis, ar ne?
Atrodai įsiutusi. Pyksti?
Taip, pykstu… ant tavęs, Nense.
Negi mudviejų draugystė tau nieko nereiškė?
Kaip galėjai šitaip su manim pasielgti?
Tu irgi šitaip pasielgei.
Su Hovardo žmona.
Ką? Ne, tai visai kas kita.
Nejaugi?
Kas ten?
Džene?
Aš jus pažįstu?
Aš Marija.
Marija Makormak.
Dieve. Marija.
- Atsiprašau už tokį netikėtą vizitą. - Kaip tu mane radai?
Seku tave feisbuke, kad ir kaip gėda tai pripažinti.
Tave atsiuntė Hovardas? Jis žino, kur gyvenu?
Jis nežino, kad aš čia.
Kas atsitiko, Marija?
Netikiu savim.
Kai judu su Hovardu…
Ne, ką aš bandau pasakyti?
Kai judu su Hovardu pradėjot susitikinėti…
jis tau deklamavo eilėraščius?
Šito norėjai paklausti?
Noriu, kad padėtum man suprasti.
Ne, tai… Atleisk, tai beprotiška.
Elgiuosi kaip beprotė.
Tu man nieko neprivalai.
Tavo vyras paliko tave dėl manęs, turbūt tu manęs nekenti.
Tai jis tau taip sakė?
Kad paliko mane?
Taip.
Kai pastojau, jis su tavim išsiskyrė, tad…
Nori išgirsti tiesą?
Tiesa yra ta, kad tu ne pirmoji studentė, su kuria jis susidėjo,
bet tu buvai kitokia.
Pati mane susiradai.
Buvai protinga jauna moteris, tavęs laukė puiki karjera.
Kvailai tikėjau, kad galiu padėti tau susirasti kelią.
Įsileidau tave į savo gyvenimą,
o tu tik naudojaisi manim, kad priartėtum prie jo.
Ne, Džene. Netiesa.
Aš tave labai gerbiau,
ir tavo darbas įkvėpė mane domėtis ta pačia sritimi.
Ir sugulti su mano vyru.
Kai sužinojau apie tave, pasakiau jam, kad viskas baigta.
Jis maldavo manęs, kad jo nepalikčiau.
Sakė, kad tai – tik dar vienas bereikšmis romanas.
Jis pasakė, kad nepripažins vaiko, jei tik sutiksiu likti su juo.
Ne, jis sakė, kad esi psichiškai nesveika.
Aš tau buvau panaši į tokią?
Pasirinkai tikėti juo, o ne savo akimis.
Ką dar jis tau sakė?
Kad persipjovei venas,
norėjai nusižudyti.
Bet šis randas yra jo nuopelnas.
Skridau laiptais iš antro aukšto.
Tai nutiko tą vakarą, kai pasakiau, kad palieku jį.
Mes susiginčijom.
Hovardas negali susitaikyti su mintim, kad jį galima palikti.
Aš daug apie tave galvojau.
Svarsčiau, kaip tau sekasi.
Galėjau tave apie jį įspėti.
Aš nebūčiau tavim patikėjusi.
Ką Hovardas padarė tau?
Žinau, kas Deividas.
Visada galvojau, kad šis eilėraštis yra mūsų istorijos dalis, o dabar…
Nė nežinau, ar ta istorija yra mano.
Marija, jis yra grobuonis.
Vis įsivaizduoju, kaip jis skaitė jį Nensei.
Jis jai iš tikrųjų buvo svarbus. Ji išplėšė jį ir pasiliko.
Gal ji giliai savyje tikėjo, kad vieną dieną tu jį surasi.
Turbūt ji galvojo, kokia esu kvaila.
- Ne. - Tokia ir esu.
- Dieve. Turi ką nors nuo skausmo? - Taip.
Tu nesi kvaila. Paprasčiausiai negalėjai apie tai žinoti.
Liaukis. Jis pasielgė šitaip su Džene.
Kuo aš kitokia?
Nustok kaltinusi save.
- Buvo kitų. - Apie ką tu?
Buvo kitų moterų.
Tu niekada to nesakei.
O koks tikslas?
Aš nesiruošiau jo palikti.
Gailėjau vaikų.
Jis visada grįždavo pas mane, supranti?
Aš… Jam manęs reikėjo, man jo reikėjo, ir tai buvo svarbiausia.
Kartą prieš penkerius ar šešerius metus,
kai maudžiau dukras, buvo atėjusi moteris.
Jauna, dvidešimties su trupučiu metų. Liekna, supranti.
Hovardas sakė, kad ji magistrantė, nepatenkinta savo pažymiu.
Nusivedė ją į darbo kambarį, užsidarė duris.
O ką tu darei?
Baigiau maudyti dukras.
Ir nė žodeliu apie tai neužsiminiau.
Tu saugojai save ir savo šeimą.
Bet jei tąkart būčiau ką nors pasakiusi… Galbūt Nensė tebebūtų gyva.
Gerai, bet neaišku, kas būtų buvę su tavim.
Dieve. Šį žiedą jis numovė nuo jos piršto.
Jėzau.
Ele, Hovardas jį numovė nuo mirusios Nensės piršto.
Ar tai gali būti? Mano gyvenime – nieko tikro.
Ne. Paklausyk manęs.
Mudviejų draugystė yra tikra.
Tai yra tikra.
Tau reikėjo manęs,
o aš išvariau tave iš savo namų. Atleisk man.
Man nereikėjo tau meluoti apie Robertą.
Ne, Markusas man pasakė, ką padarei.
Rizikuoji savo laisve, kad apsaugotum mano sūnų? Kodėl?
Gal tu juokauji?
Jis yra mano vaikas. Buvau šalia, kai jis gimė.
Padaryčiau viską dėl jo.
Žinau. Žinau, kad padarytum.
- Ele. - Kas?
Tai jis. Dieve. Palikau namie telefoną.
Ką man daryt?
- Atsiliepk. - Gerai.
- Išsiaiškink, ką jis žino. - Gerai.
Alio?
Eleanora, kur ji? Kur Marija?
Ką? Nesuprantu, apie ką tu, Hovardai.
Jau vidurnaktis.
Man reikia tučtuojau su ja pasikalbėti. Artemidė ligoninėje.
Gerai, aštunta palata.
Dieve. Arte, širdele. Mamytė su tavim.
Kas jai nutiko? Kas nutiko?
Ponia, netrukdykit mums.
- Marija, leisk jiems dirbti savo darbą. - Jai manęs reikia.
Maldauju, pasakykit, kas jai.
Prašau čia. Stengiamės stabilizuoti jos būklę.
- Aišku. - Ką?
Jūsų vyras sakė, kad ji išgėrė kažkokių tablečių.
- Kokių tablečių? - Jos buvo šioje dėžutėje.
Žinote, kas čia?
Kokios čia buvo tabletės?
Mamyte, pasakykit mums, kad žinotume, kaip gelbėti jūsų dukrą.
Tai… aderalis. Dešimt miligramų, lyg ir. Aderalis.
Aderalis, dešimt miligramų.
- Marija… - Pulsas dažnėja.
Šimtas keturiasdešimt penki. Šimtas šešiasdešimt.
Kas vyksta? Kas jai?
Kas jai? Ji pasveiks?
Arte, mamytė su tavim, girdi?
Mamyte, pasitraukit.
Arte, mamytė su tavim. Aš čia, širdele.
Mamytė su tavim.
Viskas bus gerai, širdele.
Mamytė su tavim, širdele. Mamytė su tavim.
Viskas bus gerai.
Kas mano vaikui?
Prašau, padėkit jai. Maldauju.
Išvertė Laima Banionienė