Tendu į šoną. Uždarom atgal, tendu kita, uždarom atgal.
Penki, šeši, septyni, aštuoni. Gilus plié. Passé…
Šokti pradėjau, kai buvau devynerių.
Viskas prasidėjo nuo nemokamo popamokinio baleto būrelio
ir labai greitai tapo mano aistra.
Didžiausias mano, kaip šokėjos, privalumas buvo mano pakantumas skausmui.
Jis jau buvo tapęs mano gyvenimo kasdienybe,
tad dėl savo svajonės buvau pasiruošusi aukotis.
Išmoksti išlaikyti 12 kartų už savo svorį didesnį krūvį
balansuodama ant pirštų galiukų,
kad sukurtum iliuziją, lyg sklandai ore.
Kad galėtum gracingai ir laisvai šokti net tada,
kai jau nebegali ištverti.
Gerai miegojai, mielasis?
Ne visai.
DU MĖNESIAI IKI NENSĖS MIRTIES
Užmigai ant sofos?
Svečių kambaryje.
Susitikimai užtruko iki vėlumos, tad nenorėjau tavęs pažadinti.
Galėtum užsegti?
Taip. Pabandysiu.
Atsilaisvinsiu apie šeštą, jei norėtum kartu pavakarieniauti.
Susitikimai vyks iki vėlumos, tad vakarieniauk be manęs.
- Štai. - Ačiū.
Taip jaudinuosi, kad net truputį pykina.
Dėl savanoriavimo?
Mane paskyrė spektaklio kūrybos konsultante.
Taip.
Reikia pasirūpinti scenos dizainu ir kostiumais, dalyvauti repeticijose.
Jei manai, kad investuoti yra sunku,
pabandyk sustyguoti eksperimentinį baleto spektaklį.
Nense, nepradėk…
Litras per dvi dienas?
Man užtenka problemų ir be tavo bambėjimo.
Todėl, prašau, nepradėk.
Teprašau tavęs laiko.
Tik vienos valandos su psichoterapeutu, apie kurį tau minėjau.
Žinoma. Gerai. Pabandysiu rasti laiko.
Gerai, reikia tai perduoti Kit, kol neprasidėjo susirinkimas.
Pranešk, kai būsi pasiruošęs pasikalbėti.
PAGAL ARAMINTOS HOL ROMANĄ
Labas. Labai ačiū, kad sutikai jį pavėžėti.
- Sveika. - Mūsų „Saab“ sustreikavo
jau ketvirtą kartą šiais metais…
Šiandien turėtume pasiimti iš autoserviso. Nežinau.
Kiek puodelių kavos jau spėjai išgerti šį rytą?
Vieną, du, tris, keturis. Gal penkis.
Bet atsikėliau penktą ryto. Šią savaitę parašiau jau du skyrius.
Užsirašei į rašytojų kursus?
Taip. Kol kas juos lanko šeši senjorai
Pietų Pasadinos viešojoje bibliotekoje,
bet tai suteikia šiokios tokios sistemos, ir man tai patinka.
- Smagu girdėti. - Gražiai atrodai.
- Tikrai? - Taip. Labai oficialiai.
Na, pabelsk į medį, labai tikiuosi, kad tai taps nuolatiniu darbu.
Supranti, tapsiu kitų spektaklių konsultante.
- Puiku. - Taip.
- Jie tau mokės už tai? - Na, turbūt.
Nežinau, aš tik…
Nežinau, kas manęs laukia, Mere. Turiu būt pasiruošusi.
Pasiruošusi kam?
Nežinau. Viskam.
Judu su Robertu vis dar…
Na, mudu persimetam vienu kitu sakiniu, bet…
Klausyk, tai tęsiasi tik kelias savaites, tiesa? Nuo tos puotos.
Na, prabėgo nedaug laiko.
Jis atsileis.
Dėmesio visi! Pasiruošimas spektakliui prasideda!
Sveikas, Hovardai!
- Čia tau. - Labas, Nense.
Gerai, sėkmės.
- Iki. - Ačiū tau.
Žinau, kad Hovardui to reikėjo, bet man turbūt reikėjo labiau.
Geros dienos.
Sėkmės, bičiuliai.
Per visus draugystės su Marija metus
nė karto nebuvau likusi viena su jos vyru.
Bet nesakyčiau, kad man šito trūko.
- …savo telefoną? Tik pridėsiu… - Žinai, ką?
Tik pridėsiu savo telefoną.
Turiu puikų įrašą su Stravinskio muzika…
Aš mylėjau Mariją, tiesiog nebuvau pasiruošusi
rūpintis kieno nors nepakankamai užimtu vyru.
Ačiū, Bone.
Ačiū šokėjams, muzikantams, technikos inžinieriams
ir visai mūsų nuostabiai komandai.
Kol neprasidėjo repeticija, paprašysiu jūsų visų
atsisukti į savo kaimyną ir prisistatyti.
Helga Diurer, kostiumų dailininkė.
Taip! Nensė Henesi. Man patiko jūsų darbas su „Waves“ praėjusiame sezone.
- Ačiū. - Buvo išties labai gražu.
Artimiausiais aštuonias savaites iki premjeros tai bus jūsų šeima.
Kol nepradėjome, norėčiau jums pristatyti vieną žmogų –
mūsų baleto valdybos narę ir šio spektaklio kūrybos konsultantę
Nensę Henesi.
Ačiū, Filai.
„Ariadnė“ yra sudėtingiausias šios baleto trupės spektaklis,
atitinkantis sudėtingus laikus, kuriais mes gyvename,
todėl labai džiaugiuosi eidama šiuo keliu kartu su jumis.
Noriu jums pristatyti Hovardą Simpsoną. Jis yra klasikos žinovas ir…
Ir artimas draugas.
Ir draugas, kurio paruošta programa supažindins žiūrovus
su pagrindiniu istoriniu kontekstu.
Kai Filas pasiūlė man prisijungti prie šio projekto,
teko nutraukti Herkulanėjo papirusų vertimą.
Gal žinote, o gal ir ne,
graikams Ariadnė yra švenčiausia ir skaisčiausia…
- Ačiū, Deividai. - Hovardas.
Gerai, ačiū visiems. Prie darbo. Ačiū.
- Malonu susipažinti. - Ir man, mergyt.
Nense. Gal žinai, kada pietų pertrauka?
Nežinau. Atleisk.
Filai, atsiprašysiu. Norėčiau sužinot tavo nuomonę.
Aš svarsčiau apie spalvų paletę kostiumams.
Žinau, kad ankstesniuose pastatymuose
tu rinkaisi šiuolaikiškus vienspalvius juodus triko,
bet pamaniau, kad šiemet galėtume įnešti daugiau spalvų.
Įdomu.
Ieškojau medžiagos, atspindinčios šviesą ir spalvą,
gal net pačias emocijas.
Pamaniau, kad tai sustiprintų spektaklio įspūdį.
Tu paruošk man katalogą, o tada pažiūrėsim, gerai?
Gerai, puiku. Duok man kelias dienas.
Gerai.
Pirmąkart po 25 metų pertraukos įžengiau į šokių studiją.
Grįžimas į baletą man buvo be galo skausmingas.
Repeticijų salės alsuote alsavo prisiminimais.
Jauni lankstūs kūnai, scenos didybė.
Buvo sunkiau nei tikėjausi.
Taip jau yra nutikę Roberto draugų tarpe.
Vieną dieną Elana Berkof puikuojasi naujomis „Cartier“ apyrankėmis,
o kitą dieną yra priversta jas parduoti, kad nusipirktų maisto.
Gerai, nurimk.
Aš rimtai. Nurimk.
Manau, tu darai skubotas išvadas.
Kiek aš suprantu,
alkoholis, nesutarimai su jo šeima, tai…
Tai labiau panašu į amžiaus vidurio krizę, o ne skyrybas.
Turtingos šeimos dalinasi turtą dėl daugybės priežasčių.
Pasikalbėk su juo apie tai.
Kaskart, kai pamatau jį nulūžusį ant sofos…
kaskart, kai randu tuščią butelį,
mane užplūsta jausmas, kad grįžta vaikystės košmarai.
Vienas balsas manyje sako, kad mes viską įveiksim, supranti?
O garsesnis balsas šaukia: „Velniop.
Jei negali kontroliuoti savo gyvenimo, tuomet verčiau…“
Nežinau…
Nense, galiu tau duoti rimtą patarimą?
Žinoma.
Klausykis to tylesnio savo balso.
Žinau, kad Roberto gėrimas drasko senas tavo žaizdas, bet iš tikrųjų
šis žmogus galvoja, kad tavo pažastys kvepia sausmedžiu ir vaivorykštėmis.
Jis tave dievina. Jis nesiskirs su tavim.
Tu teisi. Aš turbūt… perdedu.
Ironiška, kad kalbame apie tai būtent dabar.
Ką tik užsakiau meno kūrinį mūsų metinėms…
jei jų sulauksime.
Dieve. Aišku, kad sulauksit.
Pasižadėjot būti kartu, kol mirtis jus išskirs.
Jis tavęs nepaliks.
Man patinka tas paveikslas su Džordža Leonard.
Mudu su Džordža glaudžiai bendradarbiaujam.
Ji minėjo, kad užsakė savo šunų portretą?
Aš norėčiau ko nors drąsesnio.
Negaliu juo atsigrožėti. Kas ji?
Poetė.
Susipažinome vakarėlyje.
Permiegojot?
Ji paliko įspūdį.
Prašau sėstis.
Taip seksualiau.
Na, taip matosi mano randai.
O ką? Man jie patinka.
Jie yra dalis tavęs. Jie pasakoja tavo istoriją.
Istoriją, kurią norėčiau pamiršti.
Jei neklystu, sakei, kad nori…
ko nors drąsesnio.
Na, matau juos kasdien, kai žvelgiu į veidrodį.
Nemanau, kad juos reikia palikti būsimosioms kartoms.
Vadinasi, ko nors drąsesnio nenori.
Jau nebežinau, ko aš noriu.
Pažiūrėk, kas ten. O po to pratęsim.
Atsiprašau.
SKOTAS RYDAS – NAGI NENSE, PASIKALBĖK SU MANIM
RAŠYSIU TAU TOL, KOL SUTIKSI PASIKALBĖTI, NENSE
Skoto žinutės mane labai gąsdino.
O blogiausia buvo tai, kad pati jas išprovokavau.
LIAUKIS – AŠ TIK NORIU PASIKALBĖTI
Kad manyje ruseno kažkas, kas vertė grįžt į praeitį, prisiliesti prie tos liepsnos…
BLOKUOTI SKODĄ RYDĄ? – BLOKUOTI
UŽBLOKUOTAS
…kuri šitaip skaudžiai mane nudegino.
Viskas gerai?
Taip.
Aš pasiruošus.
Regis, jis tavo.
Pastebėjau, kad albumas beveik pilnas… Tai nieko ypatingo.
Ačiū, Hovardai.
LUIZAI NUO DEIVIDO
Jis tebevadina tave Deividu? Šią savaitę jis dukart pavadino mane Luiza.
Jis kaskart mane pavadina kitu vardu.
Bet ko galima tikėtis iš to, kuris šniaukia kaip kaminas?
Ką? Pala, Filas?
Manau, kokainas suminkštino jo smegenis.
Tiek to. Džiaugiuosi, kad tau patiko.
Labai gerai. Prieikit arčiau.
Ačiū. Dėkui.
RINKTINIAI KATULO EILĖRAŠČIAI NAUJAS VERTIMAS
MOKSLŲ DR. HOVARDAS SIMPSONAS
Ėmiau svarstyti, kad galbūt klydau dėl Hovardo.
Kad mano atsainumas labiau susijęs su manim, o ne su juo.
Atrodė, kad mudu neišvengiamai užmegsime savą draugystę.
KETURIOS SAVAITĖS IKI NENSĖS MIRTIES
Šaunuoliai.
Gerai. Puiku. Šiandienai viskas.
Repeticija tetruko pusę dienos, nežinau, ką reikės veikti.
Taip. Turiu keturias valandas, kol reikės pasiimt mergaites iš mokyklos.
Ar esu blogas tėvas,
jei kino teatre noriu pažiūrėt filmą „Raudoni bateliai“?
Jei nori, gali prisijungti.
Apsipyliau. Reikia nuvalyti.
- Gerai, tu eik. Aš palauksiu. - Gerai.
Sveikas, Filai. Puiki repeticija.
Iki rytojaus, Luiza.
Aš Nensė.
„ARIADNĖ“ KATALOGAS
NENSĖ HENESI
SPALVŲ PALETĖ
„ARIADNĖ“. PIRMAS VEIKSMAS MEDŽIAGA
Kas atsitiko?
Nieko.
Nense, viskas gerai. Man gali pasakyti.
Filas išmetė į šiukšliadėžę mano katalogą.
Aš… Buvo kvaila manyti, kad mano idėjos jam rūpi tiek pat,
kiek mano pinigai.
Tas pasipūtėlis neturėtų darbo, jei ne tavo pinigai.
Tie pinigai net ne mano, o Roberto.
Tikrai taip manai?
Na, jo šeima niekada nepraleidžia progos man to priminti.
Nelabai ką išmanau apie pinigus.
Mano tėvas sirgo išsėtine skleroze ir judėjo neįgaliųjų vežimėliu.
Mes niekada neturėjome pinigų.
Aš dėl to pykdavau, o jis sakydavo:
„Tokie žmonės kaip mes turime tai, ko tie žmonės niekada neturės –
pasididžiavimą tuo, ką pasiekėme.“
Tai, kad sugebėjai atsidurti čia iš…
Iš Beikersfildo?
Tapti pasaulinio garso baleto trupės kūrybos konsultante
yra pasiekimas, kurio galima pavydėti.
Robertas tai vadina mano savanoriavimu.
Su visa pagarba, bet tavo vyras yra banalus žmogus iš finansų sferos.
Tai, ką tu padarei, yra įspūdinga.
Ačiū.
Kelintą valandą tas filmas?
Tai ir yra pagrindinė mintis?
Taip. Viki pasirinko aistrą šokiui, paaukojusi meilę, maistą ir miegą.
Būtent šis pasirinkimas nulėmė jos neišvengiamą susinaikinimą.
Manai, mes galime rinktis potraukius ar atsinešame juos gimdami?
Nemanau, kad ji galėjo sustoti, net ir labai to norėdama.
Čia ir yra visa tragedija.
Žinai, aš visad galvojau, kad esi tipiška „trofėjinė žmona“.
Bet, supranti, po ta puikia figūra
ir laikrodžiu, kuris brangesnis už mano paskolą,
slypi daug daugiau, nei iš pirmo žvilgsnio atrodo.
Na, tai maloniausias įžeidus komplimentas, kokį man teko girdėti.
O aš žaviuosi, kad esi veganas, bet valgai kumpį.
Ir tuo, kad krataisi el. knygų.
Jei negaliu jos paliesti, tikrai neskaitysiu.
- Klausau. - Nense?
Liaukis man skambinėjęs.
Kokį žaidimą čia žaidi? Juk pati mane susiradai.
Ne.
Ne, man buvo smalsu, ir silpnumo akimirką aš tavim pasidomėjau.
Palik mane ramybėje, bliamba.
Nense…
Atsiprašau.
Atrodei susinervinusi.
Taip.
Gal nori apie tai pasikalbėti ar…
Tai žmogus iš mano praeities.
Tai labai sudėtinga ir nemalonu, kiek tik galima įsivaizduoti.
Tu ne vienintelė su slogia praeitim.
Dieve, tu visa drebi.
Žinai, kad Marija pasikvietė mus vakarienės?
Taip, labai to laukiu.
Gali tas pokalbis likti tik tarp mūsų?
Supranti, apie skambučius.
Tiesiog aš nesakiau… aš nieko nesakiau apie juos Robertui.
Žinoma. Neprasitarsiu nė žodeliu.
Puiku. Ačiū.
Du puodelius kapučino, prašau.
Vardas?
- Deividas. - Luiza.
Girdėjau, ką sakei Bet man viskas gerai
Sakei, kad lieju ašaras Kiekvieną mielą naktį
Nenoriu tavęs nuvilti Bet man viskas gerai
Gerai, tiesiog puikiai
Taip taip, man viskas gerai
Gerai, tiesiog puikiai
Taip taip, man viskas gerai
Nuostabu!
Fantastika! Labai gražu.
Reikėtų ją užsisakyti šventiniam vakarėliui. Tiesa?
Mes tave užsisakysim!
- Taip! - Užsisakysim tave.
O dabar eik ruošti namų darbų. Pradėk nuo rašybos.
Buvo labai gražu, širdele.
- Ji labai miela. - Aš pats.
Ačiū. Kaip reikalai su baletu?
- Puikiai. Taip, puikiai. Kol kas. - Tikrai?
Taip, jei nekreipsim dėmesio į nepakenčiamą
šnarpščiančio direktoriaus pasipūtimą.
- Šnarpščiančio direktoriaus? - Apie ką jūs čia?
- Nežinau… - Tas… meno direktorius Filas, jis…
…yra šiknius. Bet nėra ką apie jį kalbėti. Judvi atsipalaiduokit.
Eikite į svetainę, o vyrai sutvarkys indus.
Ačiū.
- Dieve, kaip pavargau. - Tikrai?
Pastarosiomis dienomis miegas tapo tikra prabanga.
Supranti, Hovardo darbo paieškos, Markuso problemos.
Na, manau, kad netrukus
- Hovardas gaus nuolatinį darbą. - Ačiū.
Nors praleidau su juo mažai laiko, galiu pasakyt, kad jis labai protingas.
Mūvi draugystės žiedą, kurį tau dovanojau?
- Taip. - Gražus.
Na, pati sakei, kad jis – mano stiprybės šaltinis. Taip ir yra.
Nagi. Kas apsiavė išeiginius mamytės batus?
Tik būk atsargi!
Ypač ant laiptų, širdele.
Mielasis. Gal važiuojam namo?
- Vaikams laikas į lovą. - Taip.
Ne, noriu pasakyt Marijai ir Hovardui vieną dalyką.
Įdėmiai.
Vienas mano draugas Džėjus Maiklsas…
Tiesą sakant, jis yra mano šeimos draugas.
Jis yra šiknius, bet labai protingas, bliamba.
- Mielasis. Važiuojam namo. - Palauk.
Jie yra mūsų draugai, mieloji, ir jiems reikia mūsų pagalbos.
- Viskas gerai. Nekreipk dėmesio. - Džėjus yra baudžiamųjų bylų advokatas,
ir jis man skolingas.
Nens man sakė, kad netrukus vyks Markuso teismas.
Galiu paprašyti Džėjaus, kad jam atstovautų. Nemokamai.
Dieve. Na, tai… Robertai, tai…
Pasiūlymas labai viliojantis, bet mes jo atsisakysime.
Na… Hovardai, galėtume tai aptarti.
Mums nereikia tavo draugų išmaldos, kad apgintume savo sūnų.
Aš rasiu kitą būdą.
- Ačiū. - Hovardai, tai nėra išmalda.
Tai – dovana. Supranti? Juk sakiau, jis man skolingas.
Brangusis, gerbkime jų nuomonę.
Dieve, Nens.
„Gerbkime jų nuomonę“.
Kokias kvailystes čia tauški?
Nagi, atleisk man.
Nagi, aš tik norėjau padėti.
Kokia jautri.
Ne mano reikalas, bet jis pasielgė labai negražiai.
Esi tikra, kad šiąnakt gali likti su juo?
Taip, viskas bus gerai.
Nens, Robertas eina į mašiną.
Taip, aš parvešiu jį namo.
- Pasimatysime repeticijoje. - Gerai.
Sveikas.
- Maniau, kad jau išėjai. - Pamiršau rankinę.
Baigiau ruošti programą.
Galėtum permesti akimis šį fragmentą, kol neišsiunčiau?
Žinoma.
Tu esi ekspertė, ne aš. Nežinau, ar pagavau reikiamą toną.
Gali pastumti žemyn?
Taip, čia.
Pridėk tokią eilutę:
„Jis praplečia baleto ribas staigiais ir griežtais judesiais,
o fizinis šokėjų artumas sukuria intymumo jausmą.“
Dabar tai sugalvojai?
Taip, aš buvau labai gera šokėja.
Tokia gera, kad kai buvau šešiolikos, mane pakvietė į San Francisko baletą.
Bet taip ir neteko jame šokti.
Tai buvo labai seniai.
Na, pridėk tai, ir programa bus baigta.
Gerai, baigta.
Klausyk, turiu tau padėkoti.
Gavau ne tik gerai apmokamą darbą,
bet ir gerą draugę.
Na, pernelyg neįsijausk.
Tu esi mano geriausios draugės vyras.
Mudu matysimės.
Taip. Suprantu.
Bet smagu bendrauti su tokiu protingu ir išsilavinusiu žmogumi.
Tu, Nense Henesi, esi nuostabi pašnekovė.
Malonu girdėti. Ačiū.
Ruošiausi išgerti taurę šio puikaus vyno.
Akivaizdu, kad Robertui negaliu jo siūlyti.
Gal tu norėtum…
1998 m. „Pomerol Bordeaux“.
Luiza, būtų nusikaltimas gerti jį vienai.
Tu neskubi pas Merę ir vaikus?
Gal jūsų namuose įprasta mėgautis tokiu raudonuoju vynu,
bet jis iš tiesų velniškai geras. Todėl…
Todėl mes, kaip bakchantės,
apimtos ekstazės, pasimėgausim kiekvienu šio tauraus gėrimo lašeliu
ir pagarbinsime XIII amžiaus lentelėje įrašytą dievą.
Kas ta lentelė?
Mikėnų kultūros artefaktas, kuriame pirmąkart minimas Dionisas.
O kadangi Dionisas yra laikomas beprotybės dievu,
išgersime už chaosą ir beprotybę.
Jį reikėtų perpilti į dekanterį.
Paragausiu.
Manau, man visai neblogai sekasi.
- Esu vunderkindas. - Tu nė nemoki tiesiai stovėti.
Dieve. Tai taip…
Visi galvoja, kad gali šokti, bet niekas nežino, kaip sunku…
Nagi, tada parodyk.
Aš žinau. Pirma pozicija. Antra pozicija.
Ne, labiau ištiesk ranką.
Stengiuosi. Tu matai žmogų su sunkia peties sąnario trauma.
Daugiau ištiesti negaliu.
Dėl Dievo meilės, ne. Pabandyk dar kartą.
Aš tau parodysiu. Gerai.
- Tuoj. - Kaip tu?
Varge… Nejudėk. Aš tau padėsiu.
Štai, pasėdėk.
Pasaugok koją. Dieve.
- Užsigavau… - Dieve.
- Nuo sutinimo. - Ačiū.
Nuo skausmo.
Puiku.
Taigi, kodėl nusprendei nebešokti?
Nori trumpo atsakymo ar ilgo?
Pradėkim nuo trumpojo.
Patekau į avariją.
O koks būtų ilgasis?
Na…
Kai atsakysiu,
tu pagalvosi, kad aš nenormali.
Pabandom.
Mano mama įsiuto ant manęs, ir ne be reikalo.
Ji važiavo nežmonišku greičiu, maldavau jos, kad sustotų.
Bet ji neklausė manęs.
Manau, apgirtusios mamos antausis būtų buvusi per menka bauda dėl to,
ką aš padariau.
O ką tu padarei?
Dulkinausi su jos vaikinu.
Nori pasakyt, kad jis tave prievartavo.
Kai įkaušusi mama užmigdavo,
jis vesdavosi mane į mašiną, sandėliuką ar kitur.
Tai jis tau skambinėja?
Skotas.
Žinai, kas kvailiausia?
Kad šįkart aš pati su juo susisiekiau.
Nežinau, kodėl.
Manau, kad žinai.
Tu esi ugnies kurstytoja.
Tokia tavo tikroji prigimtis.
Tu bėgi į degantį namą, prieš pat jam įgriūnant.
Bet privalai ją slėpti po respektabilumo kauke.
Geroji Roberto žmonelė.
Lažinuosi, kad jis nieko nenutuokia.
Man pradėjo tai patikti.
Pavojus.
Nežinojimas, ar įkliūsime.
Ir dėmesys. Niekada jo neturėjau.
Tu to panorai.
Man to reikėjo.
Kai kuriuos įvykius galima nujausti.
Tada turi laiko su jais susitaikyti arba pakeisti kryptį.
Tačiau kai kurie įvykiai įtraukia į sūkurį tokiu greičiu,
kad nebegali nieko padaryti, jog pakeistum savo lemtį.
Teisėjas sutiko įtraukti Markusą į elgesio pataisos programą, jei jis
lankys anoniminių lošėjų susirinkimus ir atliks visuomenei naudingą darbą.
- Manau, tai gera žinia. - Juk tai puiku, ar ne?
Nes jis gaus reikiamą pagalbą.
Ir neliks jokių įrašų jo dokumentuose.
- O tai yra labai svarbu. - Turiu bėgti.
- Prastai jaučiuosi. Važiuosiu namo. - Kas yra? Kas… Nense?
- Tiesiog prastai jaučiuosi. - Nen?
- Ar tu… Taip. - Manai? Taip. Aš tuoj.
Nense.
- Nens! Kas tau? - Atleisk. Noriu…
Noriu palaikyt Merę, tiesiog…
Tiesiog turiu savų problemų.
Kokių dar… Su Robertu?
Iškrėčiau didelę kvailystę.
Kokią dar kvailystę?
Su kai kuo permiegojau.
Prašau, tik nesakyk Marijai. Ji tikrai manęs nesupras.
Nense, aš…
Tu užmezgei romaną?
Su kuo?
- Nesvarbu. Tu jo nepažįsti. - Aišku.
Jis vardu Deividas. Daugiau to nebus.
- Gerai. - Jau bėgsiu.
- Paskambinsi man? - Gerai.
Gerai.
Sveika, mieloji.
Kur susiruošei?
Bijau pavėluot į lėktuvą.
Kodėl man nieko nesakei?
Pats ką tik sužinojau.
Tai skubus atvejis.
Jiems reikia mano pagalbos dėl sutarties, kol nebaigta restruktūrizacija.
Rytoj iš pat ryto susitinku su Niujorko teisininkais.
Man atrodo, kad einu iš proto.
Ką? Kodėl? Tu… Tau nėra dėl ko nerimauti.
Žinoma, kad aš nerimauju.
Tu randi laiko kelionei į kitą pasaulio kraštą,
bet nerandi laiko nei man, nei psichoterapeutui.
Pirmadienį grįšiu ir rasiu laiko viskam.
Pirmadienį?
Išskrendi savaitei?
Ne savo noru.
- Tada neskrisk. - Privalau.
Tu skiriesi su manim?
Nurimk. Aš tave myliu.
Pasikalbėsim, kai grįšiu.
Labas.
Galime susitikti?
SCENA
Taip, labai gražu.
Labas.
Sveika.
Kaip kelionė?
Puikiai.
Gal šįvakar pasikalbėsim?
Šįvakar – šeimyninė vakarienė.
Palįsiu po dušu.
Jie sakė, kad tai beprasmiška. Padėtis – beviltiška. Laikas atsisveikint.
Bet jūsų užsispyręs tėvas nepaklausė.
Buvau pasiryžęs viskam, kad grąžinčiau jai gyvenimą.
Tad šią vasarą „Demetros svajonei“ palinkėsim gero vėjo.
Mano senutė pasiruošusi naujam gyvenimui.
- Sūnau. - Taip, pone?
- Papildyk šampano taures. - Tuojau.
Neturėčiau to priminti.
Na, puikios naujienos, tėti.
Na, Bobis tik per plauką visko nesugadino.
Ne čia. Prašau.
Kodėl ne? Juk būtent todėl švenčiame.
Harlanui pavyko išmanevruoti, kad VPK paliktų mus ramybėje.
Visuomet jūsų paslaugoms.
Tik per stebuklą išvengėme kraujo praliejimo.
Todėl manau, kad tai yra puiki priežastis švęsti.
Mielasis, apie ką jis kalba? Ką tu padarei?
Maniau, kad grįžęs namo viską jai pasakysi, Bobi.
Aš dar nespėjau.
Ne? Na, tuomet aš pasakysiu.
Bobis įtikino tėtį už dvidešimt procentų mūsų kapitalo
įsigyti įmonę, kuri neatnešė nieko gero, išskyrus didžiulius nuostolius.
Vienintelė išeitis išvengti teismų maratono buvo ta,
kad Bobiui teko sumokėti investuotojams iš savo fondo lėšų.
Tai tiesa?
Kartais pleistrą tenka nuplėšti, Bobi.
Jis nebe vaikas, kad vadintum jį Bobiu.
Gerai, mes išeinam.
Mielasis.
Aš susimoviau, Nens.
Žiauriai susimoviau.
Esu nevykėlis.
Jie teisūs.
Dabar viskas pasikeis.
Visas mūsų išlaidas…
Mano tėvas viską kontroliuos.
Namas, mašinos, tavo puotos.
Viskas bus jo rankose.
Viskas tik dėl pinigų?
Žinau, kad ne šito tu tikėjaisi.
Tad noriu pasakyti, kad jei nuspręsi mane palikti, aš suprasiu.
Palikti tave? Aš maniau, kad tu nori mane palikti.
Kodėl turėčiau to norėti?
Tu esi svarbiausias žmogus mano gyvenime.
Aš perskaičiau e. laišką dėl turto padalijimo.
- Aš… - Aš norėjau apsaugoti tave.
Skiriesi su manim, kad apsaugotum mane?
Norėjau paslėpti tavo išlaikymui skirtus pinigus
užsienio šalies sąskaitoje, kad tėvas neprikištų prie jų savo nagų.
Dieve.
Tu to verta.
Aš nenoriu skyrybų. Aš noriu tavęs.
Aš nebe tas vyras, kuris kadaise tave išgelbėjo.
Mane išgelbėjo ne tavo pinigai.
- Nesakyk taip. - Sakysiu.
Sakysiu.
Jau tris mėnesius gyvenu be tavo meilės,
ir man labai sunku.
Man nesvarbūs tie pinigai. Tavo tėtis gali juos pasiimti.
Man tereikia tavęs.
Atleisk man.
Kad ėmiau skandinti problemas alkoholyje.
Eilinį kartą susimoviau.
O pažvelgęs į tave matau, kokia tu stipri.
- Ne. - Taip.
Nekalbėk taip.
Aš niekada tavęs nepaleisiu.
Tu ignoruoji mano skambučius.
Gali išmesti tą atsarginį telefoną. Mums reikia gyventi toliau.
Prieš dvi savaites mes dulkinomės ant užpakalinės tavo automobilio sėdynės.
Dieną anksčiau dulkinomės rūbinėje.
O dar prieš tai – visur, kur tik panorėdavai.
Tai buvo klaida. Turėjau šeimyninių problemų.
- Šito neturėjo būti. - Tu negali manęs atstumti.
- Rizikavau viskuo dėl tavęs. - Aš tavęs to neprašiau.
Ne, tik suviliojai mane ir elgeisi kaip su savo tarnu,
- kuris atbėga suskambus varpeliui. - Aišku. Jei nori mane kaltinti,
kad geriau pasijustum, į sveikatą. Bet mes turime gyventi toliau.
Ne tau tai spręsti.
Paleisk ranką, antraip, pažadu, tau blogai baigsis.
Gal papasakoti Robertui apie mus?
Jis yra geras žmogus.
Nusipelno žinoti, ką yra vedęs.
Tikrai manai, jog jis patikės, kad galėčiau su tavim mylėtis?
Niekas nepatikėtų.
Labai džiaugiuosi, kad tu nenusivylei.
- Ką? - Kad nenusivylei spektakliu.
Man viskas labai patiko.
Šokiai, apranga.
Kostiumai.
Kostiumai, taip. Buvo gražu.
Tai buvo mano šansas ištaisyti klaidą ir išvengti katastrofos.
Turėjau pasakyti Robertui visą tiesą.
Ir tikėtis, kad jo meilė neišgaruos.
Tavo telefonas…
Mielasis. Mielasis, noriu tau kai ką pasakyti.
Kas čia tau atsiuntė?
Nežinau. Aš…
Aš… nežinau. Aš…
Meluoji.
Kas jis?
Niekas. Tai buvo klaida.
Klaida, kad dulkinaisi savo automobilyje?
Prašau, galime apie tai pasikalbėti?
Visą šį laiką mane graužė kaltė.
- Atleisk man. Atleisk. - Visą šį laiką, bliamba.
Negaliu patikėt.
- Kaip tu galėjai? - Gal… Nereikia…
- Liaukis! - Tu pati kalta, bliamba!
Grįžk!
Išvertė Laima Banionienė