Nežinau, ar Robertas tai beprisimena,
bet aš pirma su juo susipažinau.
Tą vakarą prieš daug metų,
kai šnekučiavomės virtuvėje, apgirtę nuo pigaus alaus…
Aš jį prajuokinau,
tai buvo taip spontaniška ir natūralu.
Žinojau, kad ir jis tai jautė.
Bet tada įėjo ji, ir aš juodu supažindinau.
„Robertai, susipažink su Nense.“
Kas ten?
Dieve.
PAGAL ARAMINTOS HOL ROMANĄ
Ji visai į save nepanaši.
Tai tikrai Nensė, bet visai nepanaši į save.
Aš gyniau Dovydą.
Tikrai maniau, kad šito negali būti.
Deja.
Dabar visi tai pamatys
ir galės galvoti, ką tik nori, o aš net neturėsiu progos…
Žinau, bet…
Tikiuosi, žinai, kad gali man sakyti viską, ką jauti.
Supranti…
sunku vien įsivaizduoti ją su kitu,
bet pamatyti tai…
Aš maniau, kad suėmus tą vyruką…
man palengvės.
Bet nepalengvėjo.
Tu jauti palengvėjimą?
Ne. Nė kiek.
Nepaisant visko… aš ją tebemyliu.
Atiduočiau viską, kad ją susigrąžinčiau.
Ar tai nenormalu, ar…
Ne.
Ne, tai normalu.
Atvažiavom.
Taip?
Ačiū, kad ėjai kartu šįvakar.
Buvo gera pabūti jai svarbioje vietoje.
Nors ir trumpai.
- Ačiū. - Dėkui.
Šūdas.
Labas.
Na, norėjau paklaust, kodėl neatsakei į mano žinutę, bet…
Atleisk.
Žinai, jei turėjai kitų planų, galėjai taip ir pasakyti.
Buvau susitarus nueiti su draugu į baletą,
ir aš… Išjungiau telefono garsą.
Žinai, man atrodo, kad tu nerimtai į mane žiūri.
Regis, mudu abu supratome, kad neieškau rimtų santykių, Džėjau.
Aš ne tai turėjau galvoje.
Norėjau pasakyt, kad tu negerbi manęs kaip žmogaus.
Tu neteisus.
Džėjau, dabar man labai sunku.
Kalbu ne tik apie šįvakar, supranti?
Na, po Šv. Patriko vakarėlio tu…
vėlavai daugiau nei dvi valandas.
Tą vakarą, kai nužudė tavo draugę,
na, parašei, kad būsi devintą, o pasirodei pirmą nakties.
- Kaip suprasti? - Ne, pasirodžiau šiek tiek po dešimtos.
- Ne, tikrai gerokai vėliau. - Ne, netiesa.
El, aš nemiegojau.
Nenoriu aiškintis su tavim gatvėje.
Eime pas mane.
Atsidarysime butelį vyno
ir pabandysime pasikalbėti kaip du suaugę žmonės.
- Gerai? - Vyno neatsisakysiu.
Tai vynas tave suviliojo, ne suaugusių žmonių pokalbis?
Labas rytas.
- Sveikas. - Be pieno. Be cukraus.
Tik malta kava ir vanduo.
- Kaip tu mėgsti. - Ačiū.
Taip.
Pavėluosi į darbą.
Žinai, manau, mano viršininkė mane supras.
Žinai, nežinojau, kad domiesi žvejyba. Tikrai domiesi?
Nesidomiu.
Aišku, na, jei norėtum pasimokyti, žinau neblogą vietelę prie Gregorio ežero…
Džėjau, tau tikrai metas į darbą.
Taip. Ne… Tikrai.
Taip ir padarysiu. Pasimatysim ten.
Gerai.
- Man su šokoladu. - Aš norėjau su šokoladu.
Pavėlavai. Aš pirma pasakiau.
Nepyk, širdele. Kas greitesnis – tas pirmesnis.
Jums liko dvidešimt minučių, mergaitės. Ką reikia pasakyt tetai Elei?
- Ačiū, teta Ele. - Į sveikatą.
- Ačiū. - Ne per daug cukraus?
Cukraus nebūna per daug.
Norėčiau, kad būtum mano mama.
Tai ką papasakosi
- apie baletą? - Viskas.
Gerai, tai ką – nebegaliu naudotis mašina?
Taip jau yra, Markusai.
Jei sėdi mano mašinoje ir slapčia veipini, taip ir bus.
- Aš neveipinau. - Sveiki, bičiuliai.
- Labas, El. - Eleanora.
Mam, gali jam pasakyti, kad neskaitytų moralo?
- Paprašiau tik akumuliatoriaus laido. - Mielasis.
- Eik į lauką ir ten aiškinkis su tėčiu. - Eime ieškot to laido.
- Atleisk dėl viso to šurmulio. - Ne, viskas gerai.
Netrukus visą dėmesį skirsiu tik tau.
- Aš tik… - Padėsiu tau nukraustyti.
- Dieve. Atsiprašau. - Ne, viskas gerai. Aš paimsiu.
Aš paimsiu. Ele, aš pati…
- Kas čia? - Nieko.
Nieko? Tai policijos ataskaita.
LOS ANDŽELO POLICIJA PAPILDOMA INFORMACIJA
Tai vieša informacija.
Gerai, bet kam ji tau reikalinga?
Nes čia kažkas ne taip.
Žinau, kad Dovydas buvo suimtas,
bet jis suimtas už apiplėšimą, ne už žmogžudystę,
nes kažkoks prašalaitis tai paliudijo.
Pati pagalvok, kažkas čia nesueina.
Žiniasklaida bando sieti tai su Nense, bet taip nėra.
Matau, skiri tam nemažai laiko.
Tik nepradėk. Nesakyk, kad per jautriai į viską reaguoju.
Yra kam ir be tavęs tai sakyti.
Gerai.
NENSĖ
Ačiū. Pats neprisiverčiau to padaryti.
Suprantu.
Vis spoksau į senas jos žinutes ir niekaip neprisiverčiu jų ištrinti.
Taip.
- Čia tavo pusryčiai? - Neturiu apetito.
Kas nors dar atsitiko?
Nenoriu tavęs varginti, tu ir taip man labai padėjai.
Kas yra?
Kit klausia, kaip švęsim Koros gimtadienį šį savaitgalį.
Buvau visai pamiršęs.
Dabar bandau surasti didžėjų, kuris surengtų netrankią diskoteką,
nors nė nežinau, ar jai tai patiktų,
todėl dabar gūglinu „septyniolikmetės gimtadienis“.
Būk atsargus. Gali patekti į seksualinių nusikaltėlių sąrašą.
Ačiū. Dabar jaučiuosi kaip kvailys ir iškrypėlis.
Koks aš tėvas, jei pamirštu savo dukters gimtadienį?
Negaliu patikėti.
- Tu turėjai Nensę. - Taip.
Tau niekada nereikėjo galvoti apie panašius dalykus.
Taip, bet aš noriu pabandyti, supranti?
Tai pirmasis jos gimtadienis po…
Nensė rengdavo neužmirštamas šventes.
Pažadu nevarginti jūsų kalbomis.
Prieš 16 metų gavau didžiausią dovaną gyvenime,
ir šiandien mes ją atšvęsime.
Taigi, skubu jums pristatyti šio gimtadienio kaltininkę.
Mano mergaitė Kora.
Smagaus vakaro.
Tiesiog nenoriu susimauti.
Galiu tau padėti.
Dalyvavau ne vienoje Nensės organizuotoje šventėje.
Manau, man pavyks ką nors sugalvoti.
- Ne per daug tavęs prašau? - Kalbam apie Korą. Kas gali būt per daug?
- Man nesunku. - Ačiū.
Taip. Gerai.
- Atsiųsk viską, ką turi, gerai? - Taip. Gerai.
Detektyve Ganz, ketinate pirkti namą šiame rajone?
Deja, už savo algą čia nieko neįpirkčiau.
Graži mašina.
- Ačiū. - Labai elegantiška.
Nedaug žmonių išdrįstų perdažyti vintažinį mersedesą 450 SL.
Antra vertus, jei pinigai – ne problema, koks skirtumas,
jei sumenkini tobulai išlaikyto seno daikto vertę?
- Kiekvienam savo. - Taip.
Gražios dienos.
Tiesą sakant, jei jūs nieko prieš…
Esu tikra, kad matėt šią nuotrauką.
- Taip, ją rodė per visas žinias. - Taip. Ilgai tyrinėjau šią nuotrauką,
bet mane labai glumina… ponios Henesi veido išraiška.
Tiesa? Ji atrodo patenkinta, atsipalaidavusi.
Bet čia kažkas nesueina.
Ką bendro Pasadinos aukštuomenės narė gali turėti su tokiais žmonėmis?
Ji ne visada buvo aukštuomenės narė.
Iki susitikimo su Robertu ji gyveno kitokį gyvenimą.
Kokį gyvenimą?
Sunkų.
Alkoholikė motina, priekabiaujantis patėvis, gyvenimas vagonėlyje.
Lengva nebuvo.
Taip. Ne, mes pasidomėjom jos praeitimi.
Tai sukėlė tik dar daugiau klausimų.
- Kodėl? - Na, ką tokia moteris kaip ji
gali turėti bendro su Robertu ir jo šeima?
Arba su jumis?
Jūs tiriate mano draugystę?
Ne. Nieko panašaus.
Ar kaltinimai dėl apiplėšimo – tik akių dūmimas?
Manau, jūs manęs to neklaustumėt,
jei turėtumėt rimtų įrodymų prieš Dovydą.
Ieškote ko nors kito?
Ačiū už sugaištą laiką.
- Šūdas. - Nuleisk langą!
Jūs neturite teisės mane persekioti. Tai – priekabiavimas.
Pasakykite savo pavardę ir ženklelio numerį.
Aš ne faras.
Aš dirbu Donovanui.
Aišku.
Esat kada nors buvusios karo zonoje?
Susidūrimas su mirtimi pakeičia žmogų.
Taigi, patariau jiems kreiptis dėl prieglobsčio,
pasinaudojau savo ryšiais valdžioje, apie kuriuos minėjau, ir…
Trumpai tariant, dabar jie turi odontologijos kliniką.
Pernai jų dukra baigė Vasaro universitetą.
Neįtikėtina.
Na, reikia klausyti savo širdies balso.
Ponios, dabar atsiprašysiu, nes turiu reikalų,
bet vėliau pasimatysime prie baseino.
Labai gražu. Naudojiesi mano istorijomis, kad suviliotum moteris?
Tai puiki istorija.
O kadangi mes su mama finansuojam tavo labdaringus darbelius,
tad ši istorija priklauso ir man.
„Labdaringus darbelius“? Ačiū, Doni.
Beje, dukra mokėsi Ohajo universitete.
Vasaro nuskambėjo geriau.
Vinstonas sako, kad greitai bėgioji.
Taip, kai esu priversta tai daryti.
Kai kuriose šeimose, kai miršta tos šeimos nario draugas,
įprasta tam nariui nusiųsti gėlių ar net apkabinti užjaučiant.
Tai ne apie mane.
Sakoma, kad tai – gerai išauklėtų ir turtingų žmonių prakeiksmas.
- Aišku. - Per mažai apkabinimų.
Per daug sutaurinamos emocijos, supranti.
Aišku. Kadangi tam tavo Vinstonui nebereikia manęs persekioti,
ir tu matai, kad esu sveika ir gyva,
gal jau eikit judu namo.
Mielai tai padaryčiau.
Turiu įdomesnių reikalų, nei prižiūrėti tave.
- Bet… - Bet kai ištinka tragedija,
tu gali pasielgti nenuspėjamai.
- Taip nesąžininga. - Ne?
Ne.
- Kai mirė tėtis… - Nereikia… Nepradėk.
Nepainiok čia jo.
Tada viskas buvo visiškai kitaip.
Tu rimtai?
Jei nebūčiau atsinešęs įrodymų, būtum tai neigusi.
Čia tik du gedintys seni draugai.
Per plačios šypsenos
- gedėtojams. - Mes pagerbėme tai,
kas buvo brangu mūsų mylimam žmogui.
El, mes abu puikiai žinome, kaip mėgsti taisyt sulūžusius žaislus.
Ypač jei tas žaislas – gražuolis baltaodis.
- Jei būtum įstojusi į JSS… - Ką?
- …ar kitą juodaodžių organizaciją… - Prasideda.
…būtum pasirinkusi kokį Džamalą ar Terelą
- vietoje pati žinai ko. - Negaliu klausytis.
Šiknius.
Kodėl negali pripažinti, kad nesi objektyvi Roberto atžvilgiu?
Ir visada tokia buvai.
Baigei?
Liaukis mane sekęs, bliamba.
ROBERTAS – ATVYKO POLICIJA. JIE VISKĄ ČIA VERČIA.
MAN SUNKU. GALI ATVAŽIUOTI?
Jie turėjo kratos orderį.
Kokį dar orderį?
Paėmė kai kuriuos Nensės daiktus.
Mūsų finansinius įrašus.
Norėjo išsiaiškinti, ar man buvo naudinga mano žmonos mirtis.
Dieve.
Jie paėmė mano nešiojamąjį kompiuterį.
Norėjau paskambinti Kit, bet ji būtų paskambinusi tėvui,
ir jis būtų sukėlęs tikrą audrą.
Manau, jie tik dirba savo darbą, Robertai.
- Jie nieko neras. - Aišku, kad ne.
Aš ne… Turėjau galvoje… Norėjau pasakyti, kad…
Tu teisi. Atleisk.
Tiesiog… Visas šis reikalas…
Gal tai nėra geriausias laikas gimtadienio vakarėliui.
Nesutinku.
Reikia gyventi toliau, supranti?
Kora nusipelno normalaus gyvenimo.
Kaip ir tu.
Manau, kad ir Nensė šito norėtų.
TARPTAUTINIS GELBĖJIMO IR PAGALBOS CENTRAS
Taigi, jei ketiname papildyti Liberijos komandą,
aš balsuočiau už Čelsę.
Ji pati pasisiūlė?
Ne, bet parodė iniciatyvą.
ROBERTAS – JIE PALEIDO DOVYDĄ.
Ji turi ryšių su vietiniais, kurie mums padėtų.
Taip, atleisk.
Taip. Ne, viskas gerai.
Galiu su ja pasikalbėti, jei nori.
Žinoma.
Džėjau.
Šito gal ir nebus,
bet policijos tyrimas darosi vis sudėtingesnis, tad…
jei kas nors klaus tavęs apie mane…
Žinau. Viską suprantu.
Nieko nesakysiu, gerai?
Ne, gali pasakyti.
Gali jiems pasakyti, kad buvau pas tave.
- Maniau, kad mes slapstomės. - Taip ir yra.
Bet, supranti, jei kas nors klaus, taip bus geriau.
- Ele. - Taip?
Turi minutėlę?
Taip, žinoma.
Minutėlę, gerai? Atsiprašau.
- Taip. Žinoma. - Ačiū.
Kas yra? Viskas gerai?
Aš dėl mamos.
Ją reikia pasiimti iš policijos nuovados.
Ką? Kaip suprasti?
PASADINOS POLICIJOS DEPARTAMENTAS
Paskambinau advokatui. Jis jau važiuoja.
Be savo advokato ji neatsakinės į jokius klausimus.
Mes neketiname jos suimti.
Tiesiog noriu, kad ji paliktų mus ramybėje.
Nieko nesuprantu.
Sužinojau, kad jūsų draugė persekioja mano pareigūnus.
- Ką? - Vien praėjusią savaitę
ji pateikė 20 prašymų dėl viešos informacijos pateikimo,
o šiandien peržengė visas ribas.
Dar vienas kartas, ir ji bus suimta.
- Ką tu padarei, po galais? - Nesvarbu.
Dar ir kaip svarbu.
- Aš turbūt nusikeikiau. - Ką?
- Kai paleidau segiklį. - Dieve.
- Į sieną. - Aišku.
- Ne į žmogų. - Tau viskas gerai?
Klausyk, jie tik švaistė laiką, ieškodami kokių nors sąsajų su Dovydu.
Ir nekreipia jokio dėmesio į mano informaciją.
Pažymėjau visus Deividus mūsų koledžo metraščiuose.
Suradau visus Deividus, kuriuos ji sekė soc. tinkluose.
Radau net tokį Viljamą Deividą, gėlių parduotuvės savininką iš Teksaso,
kurio įrašai „Pinterest“ jai patiko, ir tiesiog…
- Žinau, tai skamba kvailai, bet… - Taip,
- nepyk, bet turiu paklausti. - Ką?
Ar tu vartoji…
Ne, El, liaukis.
Pastarąjį pusmetį esu vartojusi tik aspiriną, aišku?
Gerai.
Nepyk, bet aš negaliu to pamiršti.
Ji pasakė tau, El.
Mane ji atstūmė, o tu sužinojai tai…
Ko aš niekada nesužinosiu.
Mane ji irgi atstūmė.
Yra šitiek dalykų, kurių nežinau.
Gaila, kad aš negaliu prasiblaškyti taip, kaip tu.
Turi darbą, bendrauji su Robertu.
Manau, šįvakar mums derėtų gerokai prasiblaškyti, gerai?
Aš nupirksiu maisto.
Atnešiu jo tau, vaikams ir Hovardui.
Ir mes… pačilinsim.
- Gerai. - Gerai? Gerai.
Nežinojau, kad kas nors tebevartoja tą žodį.
Aš vartoju.
Mes pačilinsim.
Aš tik užsukau…
Robertai.
- Sveikas. - Sveika.
Nieko sau iškrova.
Taip.
Kai kyla noras išgerti, ateinu čia atmušinėti kamuoliukus.
Jau seniai tu čia?
turbūt labai norėjau išgerti.
Viskas gerai?
Yra žinių iš policijos?
Jie grąžino kelias dėžes su Nensės daiktais,
tik tiek.
Bet sulaukiau žinių iš tavo brolio.
Juokauji?
Jo skambutis mane labai nustebino.
Šimtą metų nebendravom.
Ir ko jis norėjo?
- Pareiškė užuojautą. - Aišku.
- Aš jam niekada nepatikau. - Liaukis.
Ar kada tau sakiau, ką jis man pasakė?
- Ne. - Mes buvom žvejyboje
su tavo tėčiu. Pirmame kurse. Per pavasario atostogas.
Taip.
Praėjus maždaug valandai nuo atvykimo,
Donovanas įspraudė mane į kampą ir pareiškė, kad tu – ne mano nosiai.
Kad negalvočiau tavęs merginti.
Bet kodėl jis taip pasielgė?
Manau, jis tiesiog atliko vyresniojo brolio vaidmenį.
Nereikėtų dėl to ant jo pykti.
Palįsiu po dušu.
Pabūsi?
- Dar nežinau. - Aišku.
Kaip manai, kuriame dešimtmetyje mes gyvenam?
Perkaitau saulėje. Leisk pagalvoti.
Įsivaizduoji, kad gyvenam viduramžiais,
kai gali nuspręsti, su kuo man susitikinėti, o su kuo – ne?
Nes nepaisant to, ką galvoji tu ir mūsų mama,
aš esu suaugęs žmogus. Suaugęs žmogus.
Esu gerbiama, manimi galima pasikliauti.
Aš priimu atsakingus sprendimus, ko noriu ir ką man daryti.
Aišku.
Gerai, gal prisėsi?
Papasakosi, kas tave taip sunervino.
Tu paskambinai Robertui.
Greit sužinojai. Judu dažnai kalbatės?
Jis man pasakė, ką jam pareiškei, kai pirmąkart jį pamatei.
Kad uždraudei jam susitikinėti su manim.
Viskas ne taip paprasta.
Nenori pasakyti, kodėl?
Liaukis, El. Abu žinome, kodėl.
Ne, aš tikrai nežinau. Noriu, kad pats pasakytum.
Gerai.
Suprantu šią trauką.
Judu abu – protingi, jautrūs ir vienodų pažiūrų.
Jei gyventume vakuume, o ne realiame pasaulyje…
būtumėte tobula pora kaip Kenas ir Barbė, tik skirtingų rasių.
- Bet kadangi pasaulis ne… - Ne pasaulis.
- Jo šeima. - Ne, tu nieko nežinai
- apie jo šeimą. - Henesiai yra nuo amžių turtinga šeima
su į kraują įaugusiomis privilegijomis.
Jiems atrodo, kad atsakomybė yra mitas, o moralė – juokai.
Kaip manai, kas pasirūpino, kad Dovydas būtų areštuotas?
Klasikinis Henesių žingsnis.
Susivienyti, kad apsaugotų saviškį.
Ne. Kalbi nesąmones.
Robertas nenužudė Nensės.
Ji turėjo meilužį vardu Deividas,
ir tas Deividas ją nužudė.
- Tai gal Robertas sužinojo apie Deividą. - Jis nieko nežinojo apie Deividą.
Jis nieko nežinojo apie jų romaną, kol aš nepasakiau,
bet kai pasakiau, Nensė jau buvo negyva.
Minutėlę. Tu…
Tu pasakei Robertui, kad jo žmona jį apgaudinėja?
Taip.
Nes jis nerimavo.
Jis ruošėsi skambinti į policiją, o aš norėjau jam padėti.
Regis, pastaruoju metu nieko kito nedarai, kaip tik padedi Robertui.
Norėjai būti atsarginiu jo planu.
Neturi supratimo, apie ką kalbi.
- Ne? - Ne.
Negaliu patikėt, kad mamytė buvo kalėjime.
Aš nebuvau kalėjime. Tai buvo pilietinio nepaklusnumo veiksmas.
Mes visi turime tokią teisę.
Bet atsiprašau, jei jus išgąsdinau.
- Aš neišsigandau. - Gerai.
Tėtis išsigando.
Ką? Aš dar nebaigiau.
Manau, jau pavalgėme.
Kas nori man padėti išplauti indus?
- Ne aš! - Ne aš.
Ne. Ho…
Grįžkit… Džune, grįžtat čia.
- Aš padėsiu. - Ačiū.
Jie buvo išsigandę.
Jie nenori to pripažinti, bet buvo išsigandę.
Išėjai nieko nepasakiusi, o tada sulaukėm skambučio iš policijos.
Žinau, kokia svarbi ji tau buvo,
bet šeima irgi svarbi.
Jie čia. Jiems tavęs reikia.
- Mums tavęs reikia. - Nežinau, kaip…
Nežinau, kaip visa tai pamiršti, supranti?
Ačiū, Eleanora, už pagalbą ir už vakarienę.
Nėra už ką.
Jis turi teisę nerimauti.
Žinau.
Gerai, noriu tau kai ką pasakyti.
Apie ką?
Aš radau Dovydo adresą.
- Ne. - Tavęs nenervina tai, kad jie galvoja,
jog nenusipelnėme atsakymų dėl to, kad esam tik draugės?
- Aišku, kad nervina. - Jis ją tapė.
Jis pramogavo su ja.
Jis galėtų ką nors žinoti apie tai, kas atsitiko.
Mes negalime veltis į tyrimą.
Ji neatsakė.
Kas?
„YouTube“ radau tokią sielvarto konsultantę,
ji sako, kad reikia kalbėtis su mirusiais mylimais žmonėmis.
Aš bandau tai daryti.
Supranti, kai nieko nėra namie arba kai visi miega,
kad nepagalvotų, jog man pasimaišė protas.
Aš paprasčiausiai su ja kalbuosi.
Pasakoju jai, supranti, kad Artei iškrito dar vienas dantis,
kad Hovardas turi šansą gauti naują darbą, kad…
Bet ji man neatsako.
Nesikalba su manim.
O aš turiu daugybę klausimų.
Prašau, padėk man.
Sveiki.
Eikit visi velniop.
Pone, mes ne žurnalistės ir ne policininkės.
Mes – Nensės draugės.
Mes tik norim pasikalbėti.
Eikit šalin.
Ne.
Niekur mes neisim.
- Įleiskit mus. Prašau. - Marija.
Jums protas pasimaišė, bliamba?
Prašau. Ji buvo mūsų draugė.
Prašau.
Ji pamatė mano darbus pas kolekcionierių ir susisiekė su manim.
Pamaniau, kad ji viena iš tų baltųjų, kuri, tik neįsižeiskit,
norėjo, kad nutapyčiau ją taip, kaip ji pati save įsivaizduoja.
Bet po kelių eskizų
tapo aišku, kad ji – kitokia.
Ji norėjo, kad nutapyčiau jos randus.
Pasakė, kad jie atsirado po jos sukeltos avarijos.
Ji pasakė, kad randai atsirado dėl jos kaltės?
Jie atsirado tikrai ne dėl jos kaltės.
Dovydai, iš nuotraukos atrodo, kad judu gerai pažinojot vienas kitą.
Nė neprisimenu tos nuotraukos.
Ji neužsibuvo ilgai tame vakarėlyje.
Manau, vyrukui, kurį ji atsivedė,
- tas vakarėlis visai nepatiko. - Ką?
Ji atsivedė kažką į vakarėlį?
Dovydai, gal pameni, kaip jis atrodė?
Baltasis.
Manai, ji buvo su Robertu?
Ne. Ne, jis nebuvo matęs tos nuotraukos.
Gali pažiūrėti į…
- Jis būtų man pasakęs. - Minutėlę.
Gali pažiūrėt į šią nuotrauką?
Atpažįsti šį vyrą?
Jei prisiminčiau dar ką nors, išskyrus rasę, būčiau pasakęs.
Aš viską pasakiau policininkams. Klauskit jų.
- Tu nė nežvilgtelėjai į nuotrauką. - Ne, tai buvo paskutinis klausimas.
Tai…
Mane įkišo už grotų. Už ką?
Aš nieko nepadariau. Nieko.
Aišku. Atleisk už sutrukdymą.
Ačiū.
Kur jūs buvot?
Nesupratau?
Jūsų geriausia draugė stovėjo ant bedugnės krašto.
Skendo savo liūdesyje.
Štai ką aš joje mačiau.
Štai ką tapiau.
Kur jūs buvot, kai jai labiausiai jūsų reikėjo?
Ji to neslėpė.
Jei jūs to nematėt, vadinasi, nenorėjot matyti.
Eime. Nagi, eime.
Norėčiau, kad pagrindinės puošmenos labiau derėtų tarpusavyje.
Kad kiekviename kampe būtų po tris žmones. Nenoriu grūsties.
- Ne. Visą laiką. Gerai? Ačiū. - …tavo kaltė.
Tavo kaltė.
- Ji ne… - Nepradėk.
Šimtą kartų tau sakiau…
Sveikas. Viskas gerai?
Nepaisydama mano prieštaravimų,
šeima vis tik pasamdė viešųjų ryšių firmą, kad darytų spaudimą policijai.
Būtent ji nutekino tą nuotrauką.
Gali patikėti, bliamba?
Mano šeima pasistengė, kad Dovydas Bojetas būtų areštuotas.
Koks siaubas.
Jie galvojo, kad tai padės atitraukti žiniasklaidos dėmesį nuo mūsų.
Žinoma, kam rūpi, bliamba,
kad nekaltas žmogus kelias savaites tupi už grotų?
Tu niekada nebuvai jo sutikęs, tiesa?
Ko nebuvau sutikęs?
Dovydo.
Pirmąkart jį pamatei per žinias.
Eleanora, tu čia buvai. Mes kartu jį pamatėme.
Ką tu nori tuo pasakyti?
Aš… Ne, nieko. Tiesiog…
Tiesiog žinau, ką reiškia gimti įtakingoje šeimoje.
Kartais nė nepastebi, kaip jie sugeba viską kontroliuoti.
Na, tau pavyko susirasti savo kelią.
- Manai? - Taip.
Nuolatos jaučiu, kaip jie žvilgčioja man per petį.
Taip, bet darai tai, kas svarbu tau.
Aš žaviuosi tuo.
Visada žavėjausi.
Tėti?
Tėti!
- Sveikutė. - Kodėl mamos daiktai sukrauti į dėžes?
Aš… tiesiog norėjau susitvarkyti.
Tu negali jų išmesti.
Kora, nesiruošiu jų išmesti.
Suprask,
man labai sunku kiekviename žingsnyje matyti jos daiktus…
Ir ką? Taip imsi ir ištrinsi ją?
Ne. Ne, jis negali to padaryti.
Tai neįmanoma, Kora.
Tai viskas, ką aš turiu!
Tai, kas šiose dėžėse, yra viskas, kas liko nuo mamos.
Suprantu, mieloji. Aš…
Kora. Eikš.
Žinai, aš važinėju mašina, kuria iki mirties važinėjo mano tėtis.
Šis papuošalas yra jo dovana.
O mano namuose ant sienos kabo jo meškerė,
nes aš noriu jausti jo buvimą.
Todėl ir laikau šiuos daiktus arti savęs.
Tu irgi gali padaryti tą patį.
Gali peržiūrėti visus šiuos daiktus
ir pasiimti tai, kas tau ją primena, kad visada turėtum šalia.
O visiems kitiems daiktams
mes tikrai rasime deramą vietą.
Pavyzdžiui, name Ohajuje.
Kai tik norėsi pajusti jos buvimą, galėsi ten nuvažiuoti.
Gerai.
Tu neprivalai pamiršti savo mamos.
Tavo tėtis niekada to nepaprašytų.
Brangute.
Ačiū.
Nekaltinu jos, kad atsisakė vakarėlio.
Gal mokykla padės jai užsimiršti.
Aš tikrai sušikau šį gimtadienį.
Tai aš primygtinai siūliau surengti jai gimtadienio vakarėlį.
Tu tik stengeisi padėti.
Manau, Korai reikia šiek tiek laiko.
Taip neturi būti, supranti?
Vaikui sunku netekti mamos.
Mums visiems sunku.
Žinai, man šiek tiek palengvėjo, kai policija paėmė jos daiktus.
Aš nenoriu jos ištrinti, bet kur bepažiūriu,
visur matau kokį nors jos daiktą, rėkte rėkiantį apie jos slaptą gyvenimą.
Apie sumautą meilės romaną, kurį ji nuo manęs slėpė.
Tas riksmas mane kurtina. Aš visur jį girdžiu.
Na, manau, namas Ohajuje yra puiki vieta jos visiems daiktams.
Taip.
Bus sunku važiuoti ten vienam.
MENO REIKMENYS KITA
KNYGOS APIE MENĄ
Ji gąsdino ja visus mano šeimos narius.
Visi jos nekentė.
O ji kvatodavo iš širdies.
Kaskart, kai ką nors išgąsdindavo, ji juokdavosi valandų valandas.
Juokinga.
Nežinojau, kad ją slėgė šitoks skausmas.
Kaip galėjau nepastebėti, ką jai tenka ištverti?
Niekas to nepastebėjo.
Aš pražiopsojau.
Tiesiog pražiopsojau.
Nieko tokio. Aš irgi pražiopsojau.
Dieve.
Kartą ji manęs paklausė, ar man patinka Robertas.
Pamenu, labai greitai atšoviau, kad ne.
Ji turėjo suprasti, kad meluoju. Kaip ji galėjo nesuprasti?
Aš niekad nemokėjau taip gerai apsimetinėti, kaip ji.
Kurti savąją tikrovę.
Galbūt tai yra mano šansas.
Galbūt ji mane suprastų.
Nes ji irgi melavo.
Melavo Robertui.
Melavo mums visiems.
Nense, pradėsiu nuo atsiprašymo.
Aš per stipriai sureagavau.
Negražiai su tavim pasielgiau…
ROBERTAS HENESIS
…nepyk, kad šitaip tave išgąsdinau.
Vargu ar gali kaltinti mane dėl įsiūčio,
kai pati miegi su svetimu vyru.
Viskas gerai?
Išvertė Laima Banionienė