אני לא יודעת אם רוברט עדיין זוכר את זה בכלל,
אבל אני פגשתי אותו ראשונה.
בלילה ההוא, לפני כל כך הרבה שנים,
נשען על ארונות המטבח, שיכור כלוט מבירה זולה…
אני הצחקתי אותו
וזה היה כל כך ספונטני וטבעי.
ידעתי שגם הוא מרגיש את זה.
אבל אז היא ניגשה ואני הכרתי ביניהם.
רוברט, זו ננסי.
מה זה?
אלוהים אדירים.
- על פי ספרה של אראמינטה הול -
זה אפילו לא דומה לה.
זו ננסי, כמובן, אבל היא לא דומה לה.
אני הגנתי על דאוויד.
באמת חשבתי שזה לא הגיוני בכלל.
זה לא הגיוני.
כולם יוכלו לראות את זה עכשיו
ולחשוב מה שבא להם לפני שהספקתי אפילו…
אני יודעת, אבל…
אני מקווה שאתה יודע שלא משנה מה אתה מרגיש, אתה יכול לספר לי.
זה…
מספיק נורא לדמיין אותה עם מישהו אחר,
אבל לראות את זה…
חשבתי שאחרי שהאיש ייעצר, תהיה…
תחושה של הקלה מסוימת.
אין בכלל.
את חשה הקלה?
לא. לא ממש.
למרות הכול… אני עדיין אוהב אותה.
הייתי נותן הכול כדי שהיא תחזור אליי.
זה מטורף או…
לא.
לא, זה לא מטורף.
כאן אני גרה.
- היי. - כן?
תודה שבאת איתי הערב.
היה נחמד להיות במקום שחשוב לה.
גם אם רק לזמן קצר.
- תודה. - תודה.
אוי, שיט.
היי.
טוב, באתי להתעמת איתך על שלא ענית למסרון שלי, אבל… וואו.
אני מצטערת.
אם היו לך תוכניות אחרות, יכולת פשוט להגיד.
היו לי תוכניות קודמות ללכת לבלט עם חבר,
ואני… הטלפון שלי היה על שקט.
אני מרגיש שאת לא מתייחסת אליי ברצינות.
חשבתי ששנינו מבינים שאני לא מעוניינת במשהו רציני, ג'יי.
זו לא הכוונה שלי.
התכוונתי שאת לא מכבדת אותי כבן אדם.
אני כן.
ג'יי, זו תקופה לא קלה בחיי עכשיו.
אבל זה לא קשור רק להלילה, נכון?
אחרי מסיבת יום פטריק הקדוש, את…
הגעת יותר משעתיים אחרי השעה שאמרת שתבואי.
בלילה שהחברה שלך מתה,
שלחת מסרון בתשע בערב והגעת באחת בלילה.
- מה זה היה? - לא, זה היה קצת אחרי עשר.
- לא, בטוח שזה היה מאוחר יותר. - לא נכון.
אל, נשארתי ער.
זה לא משהו לדבר עליו ברחוב.
אני מציעה שנעלה אליי.
אני מציעה שנפתח בקבוק יין
ואולי ננסה לדבר על זה כמו אנשים מבוגרים.
- כן? - אמרת יין.
היין זה מה ששכנע אותך, לא החלק של אנשים מבוגרים.
בוקר טוב.
- היי. - בלי חלב, בלי סוכר.
רק קפה טחון ומים חמים.
- כמו שאת אוהבת. - תודה.
כן.
אתה תאחר לעבודה.
את יודעת, אני חושב שהבוסית שלי תבין.
אה, וואו.
את יודעת, לא ידעתי שאת חובבת דיג. את חובבת דיג?
אני לא.
בסדר, אבל אם את רוצה ללמוד, אני מכיר מקום נהדר באגם גרגורי…
ג'יי, אתה באמת צריך להגיע למשרד.
כן. לא, אני… אני צריך.
תני לי לעשות את זה. נתראה שם.
כן.
- אני רוצה את השוקולד. - אני רציתי את השוקולד.
חבל מאוד. אמרתי ראשונה.
מצטערת, מותק. אני חייבת לכבד את זכות הראשונים.
ילקוטים בעוד 20 דקות, בנות. מה אומרים לדודה אלי?
- תודה, דודה אלי. - בבקשה.
- תודה. - זה יותר מדי סוכר?
אין דבר כזה.
חבל שאת לא אימא שלי.
אז מה רציתי לספר לי
- על הבלט? - זה הכול.
אז מה, אסור לי לנהוג במכונית יותר?
זה מה שקורה, מרקוס,
כשאתה מעשן ויייפ בסתר במכונית שלי. זה ימשיך לקרות.
- לא, עישנתי. - היי, חבר'ה.
- היי, אל. - אלינור.
אימא, אולי תגידי לו שירד ממני?
- אני צריך עזרה בהתנעה. - חומד,
- אולי תצא עם אבא? - בוא נמצא את הכבלים.
- אני נורא מצטערת על כל זה. - לא, זה בסדר.
אני מבטיחה שתקבלי את מלוא תשומת לבי.
- אני רק… - בואי נפנה לנו מקום.
- אוי ואבוי. אני נורא מצטערת. - זה בסדר. אני ארים.
אני ארים. אלי, תני לי…
- מה זה? - זה כלום.
כלום? זה דוח משטרתי.
- משטרת לוס אנג'לס דוח משלים -
אלה מסמכים ציבוריים.
כן, אבל למה הם אצלך?
כי יש לי תחושה שמשהו לא תקין.
אני יודעת שדאוויד נעצר,
אבל הוא נעצר על שוד, לא על רצח,
בגלל עדות של איזה מודיע משטרתי אקראי.
זה לא נראה לך מפוקפק?
בחדשות מנסים לקשור את זה לננסי, אבל זה לא קשור.
אז את משקיעה הרבה זמן בזה.
אל תעשי את זה. אל תדברי אליי כאילו אני… שברירית.
אני שומעת את זה מספיק כאן.
טוב.
- ננסי -
תודה. לא הצלחתי להביא את עצמי לעשות את זה.
אני מבינה.
אני כל הזמן בוהה במסרונים ישנים ממנה שאני לא מסוגלת למחוק.
כן.
- זו ארוחת הבוקר שלך? - אין לי תיאבון.
- אלטדינה לנצח -
קורה עוד משהו?
אני לא רוצה להטריד אותך בזה בנוסף לכל השאר.
מה העניין?
קיט שאלה אותי היום מה אני עושה ליום ההולדת של קורה בסוף השבוע.
שכחתי מזה.
אז עכשיו אני מנסה להשיג די-ג'יי מסוים בשביל דיסקו שקט
שאין לי מושג אם היא אוהבת בכלל,
ואני מחפש בגוגל "מסיבת יום הולדת לבת 17."
תיזהר. אתה לא רוצה למצוא את עצמך ברשימה מסוימת.
תודה. עכשיו אני מרגיש גם אידיוט וגם סוטה.
איזה אבא שוכח את יום ההולדת של הבת שלו?
אני לא מאמין.
- כזה שנשוי לננסי. - כן.
לא היית צריך לחשוב על דברים כאלה.
כן, אבל אני רוצה לפחות לנסות.
זה יום ההולדת הראשון שלה אחרי…
ננסי תמיד עשתה מזה אירוע קסום.
לא אשא נאום, בחיי.
לפני 16 שנה נכנסה לחיי המתנה הגדולה ביותר,
והיום אנחנו חוגגים לכבודה.
אז בלי להכביר מילים, כלת יום ההולדת.
בתי הקטנה קורה.
תבלי יפה הערב.
- גיל 16 המתוק -
אני לא רוצה לדפוק את זה.
אני יכולה לעזור.
כלומר, הייתי בלא מעט חגיגות של ננסי.
אני חושבת שאני יכולה למצוא לזה פתרון.
- זה לא יותר מדי? - זה למען קורה. מה יותר מדי?
- אין דבר כזה "יותר מדי". - תודה.
כן. כן. בסדר.
- שלח לי את מה שכבר הכנת, טוב? - כן. טוב.
הבלשית גנץ, את מחפשת בית לקנייה בשכונה הזאת?
לא עם מה שמשלמים לי, למרבה הצער.
היא יפהפייה.
- תודה. - קווים מדהימים.
אבל לא הרבה אנשים היו צובעים במיוחד לפי טעמם האישי מכונית 450 SL וינטג'.
מצד שני, אם אין מגבלה של כסף, מה זה משנה
אם את פוגעת בערך של מכונית קלאסית שמורה במצב מושלם?
- על טעם ועל ריח. - כן.
שיהיה לך יום טוב.
בעצם, אם לא אכפת לך…
ודאי ראית את התמונה הזאת.
- כן, היא בכל החדשות. - כן. למדתי את התמונה הזאת לעומק,
ומה שלא מניח לי זה… הבעת פניה של גב' הנסי.
נכון? היא נראית רגועה, מרגישה לגמרי בנוח.
אבל זה לא מסתדר.
מה יש לאשת חברה מפסדינה במשותף עם החבורה הזאת?
לא תמיד היא הייתה אשת חברה.
היו לה חיים לפני רוברט.
איזה מין חיים?
חיים קשים.
אימא אלכוהוליסטית, אבא חורג מתעלל, מגרש קרוונים.
זה לא היה קל.
כן, כן. בדקנו את ההיסטוריה שלה.
וזה רק עושה את זה עוד יותר מוזר.
- למה? - אישה כזאת,
מה יש לה במשותף עם רוברט ועם המשפחה שלו?
או איתך?
החברות שלי איתה גם נחקרת?
לא, היא לא.
האישום בשוד הוא סתם בולשיט?
הרי לא היית שואלת אותי את זה
אם היו לך ראיות של ממש נגד דאוויד.
יש לך חשוד אחר?
תודה שהקדשת לי מזמנך.
- שיט. - פתח את החלון!
אין לך זכות לעקוב אחריי. זו הטרדה.
אני רוצה את שמך ואת מספר התג שלך.
אני לא שוטר.
אני עובד עם דונובן.
טוב.
היית פעם באזור מלחמה?
אובדן החיים משנה אותך.
לכן נאלצתי לבקש מקלט מדיני,
משכתי בכמה מהחוטים של הממשל שדיברנו עליהם, ו…
בקיצור, עכשיו יש להם מרפאת שיניים משגשגת.
הבת שלהם סיימה את לימודיה במכללת וסאר בשנה שעברה.
זה מדהים.
טוב, כשהלב שלך מדבר אלייך, מוטב שתקשיבי.
גבירותיי, ברשותכן, יש לי איזה עניין קטן לסדר,
אבל נתראה בבריכה עוד מעט.
זה חמוד. אתה משתמש בסיפורים שלי כדי להתחיל עם נשים?
זה סיפור טוב.
ואימא ואני באמת מממנים את עסק הצדקה הקטן שלך,
כך שזה גם הסיפור שלי.
עסק הצדקה הקטן שלי? תודה, דוני.
הבת למדה באוהיו סטייט, אגב.
וסאר נשמע יותר טוב.
- וואו. - טוב, האיש שלי, וינסטון, אמר שאת רצה מהר.
כן, כשאין לי ברירה.
במשפחות מסוימות, כשחבר של מישהו מת,
קונים לו פרחים או סלסלה או אפילו מציעים חיבוק.
לא מדבר אליי.
אומרים שזו הקללה של בני הטובים ושל העשירים.
- טוב. - מעט מדי חיבוקים,
יותר מדי סובלימציה רגשית, את יודעת?
נכון. מאחר שהאיש שלך וינסטון סיים לעקוב אחריי,
וכמו שאתה יכול לראות, אני לגמרי בריאה ולגמרי שלמה,
אולי תלכו הביתה.
הייתי שמח.
יש לי דברים יותר טובים לעשות מלהשגיח עלייך.
- אבל… - אבל כשאסון מכה,
את נוטה להפוך לבלתי צפויה.
- זה לא הוגן. - לא?
לא.
- כשאבא מת… - די… לא, אל תעשה את זה.
אל תגרור אותו לזה.
הייתי במקום אחר לגמרי באותה תקופה.
אתה רציני?
אם הייתי מתעמת איתך בלי ראיות, היית מכחישה.
אלה שני ידידים ותיקים שמתאבלים.
אלה חיוכים די גדולים
- בשביל אבלים. - אנחנו מכבדים אהבה גדולה
של מישהי שאהבנו.
אי, שנינו יודעים שאת אוהבת לתקן צעצועים שבורים.
במיוחד אחד לבן נחמד.
- אם היית מצטרפת לבי-אס-יו… - מה?
- או לאחוות סטודנטיות שחורות… - הנה זה בא.
היית היום עם ג'מל או עם טרל
- ולא תקועה על את יודעת מי. - אני לא יכולה.
אתה מנוול.
אולי פשוט תודי שיש לך נקודת עיוורון כשמדובר ברוברט?
ותמיד הייתה.
סיימת?
תפסיק לעקוב אחריי.
- רוברט: המשטרה כאן. הופכים את הבית. -
- זה יותר מדי. את יכולה לבוא? -
- חקירת זירות רצח -
היה להם צו חיפוש.
צו חיפוש של מה?
כמה חפצים של ננסי.
הדוחות הכספיים שלנו.
הם רצו לדעת אם אני ארוויח משהו במקרה שאשתי תירצח.
אלוהים ישמור.
הם לקחו את המחשב שלי.
רציתי להתקשר לקיט אבל היא הייתה מתקשרת לאבא שלי
והוא היה עושה מזה בלגן אחד גדול.
אני חושבת שהם פשוט עובדים לפי הספר, רוברט.
- הם לא ימצאו כלום. - ברור שלא.
לא רמזתי ש… רק אמרתי ש…
נכון. אני מצטער.
פשוט… כל הסיפור הזה…
אולי זה לא העיתוי הכי מוצלח למסיבת יום הולדת.
אני חולקת עליך.
אני חושבת שאנחנו צריכים להמשיך לחיות, אתה יודע?
קורה ראויה למידה של נורמליות.
וגם אתה.
ואני חושבת שזה מה שננסי הייתה רוצה.
- חילוץ וסיוע בינלאומי -
אם אנחנו הולכים לצרף מישהו לצוות בליבריה,
אני בעד צ'לסי.
היא התנדבה?
לא, אבל היא מגלה יוזמה.
- רוברט: דאוויד שוחרר. -
יש לה קשרים מצוינים במקום שיכולים לסייע.
אל… אל.
כן, סליחה.
כן. הכול טוב.
אבל אני יכול לפנות אליה, אם את רוצה.
כמובן.
היי, ג'יי.
זה לא יקרה,
אבל חקירת המשטרה מתחילה להסתבך, אז…
אם מישהו ישאל אותך עליי…
אני יודע. ברור.
לא אגיד כלום, טוב?
לא, אתה יכול.
אתה יכול להגיד להם שהייתי אצלך.
- חשבתי ששומרים על דיסקרטיות. - כן.
אבל, אתה יודע, אם מישהו שואל, אנחנו רוצים לעזור.
- אלי. - כן?
יש לך שנייה?
כן, כמובן.
תוכל לתת לי שנייה? סליחה.
- כן. כמובן. - תודה.
מה קורה? אתה בסדר?
זו אימא שלי.
מישהו צריך לאסוף אותה מהמשטרה.
מה? מה זאת אומרת?
- משטרת פסדינה -
התקשרתי לעורך דין. הוא בדרך.
היא לא תענה על אף שאלה עד שהוא יגיע.
היא לא עצורה.
אני רק צריכה מישהו שיוריד אותה מאיתנו.
אני לא מבינה.
גיליתי שהחברה שלך מטרידה את השוטרים שלי.
- מה? - בשבוע שעבר בלבד
היא הגישה 20 בקשות חופש מידע
והיום היא עברה את הגבול.
בפעם הבאה, אזיקים.
- מה עשית, לעזאזל? - לא משנה.
לא, האמת היא שזה משנה מאוד.
- ייתכן שניבלתי את הפה. - מה?
- בזמן שזרקתי מהדק סיכות. - אלוהים ישמור.
- על קיר. - בסדר.
- לא על בן אדם. - את בסדר?
תראי, הם בזבזו כל כך הרבה זמן על דאוויד ההוא.
בינתיים הם מסרבים לבדוק את כל קצות החוט שלי.
בדקתי כל דיוויד בספרי המחזור שלנו מהקולג'.
מצאתי כל דיוויד שהיא עקבה אחריו ברשתות החברתיות.
מצאתי אפילו ויליאם דיוויד שהוא הבעלים של חנות פרחים בטקסס
והיא עשתה לייק לפוסט שלו בפינטרסט, ופשוט…
- אני יודעת שזה נשמע מטורף, אבל… - כן,
- אל תכעסי שאני שואלת. - מה?
את לוקחת את ה…
לא, אל, בחייך.
לא לקחתי יותר מאספירין כבר חצי שנה, טוב?
טוב.
צר לי, אבל אני לא יכולה להניח לזה.
אבל היא סיפרה לך, אל.
היא הדירה אותי, ואת שמעת דברים…
ועכשיו אני כבר לא אשמע.
היא הדירה גם אותי.
כל כך הרבה אני לא יודעת.
הלוואי שיכולתי להסיח את דעתי כמו שאת יכולה.
עם העבודה ועם רוברט.
אני חושבת שהערב עדיף שנבלה ערב רגוע במיוחד, טוב?
אני אזמין אוכל.
ואביא אותו לך ולילדים ולהווארד.
אנחנו פשוט… נסתלבט לנו.
- טוב. - טוב? טוב.
לא ידעתי שעדיין אומרים את זה.
אני אומרת.
אנחנו נסתלבט לנו.
היי, קפצתי רק ל…
רוברט. היי.
רוברט!
- היי. - היי.
זה נראה מזכך.
כן.
בכל פעם שבא לי לשתות, אני בא לכאן לחבוט בכדורים.
כמה זמן אתה כבר כאן?
נראה שממש השתוקקתי למשקה.
הכול בסדר?
שמעת משהו מהמשטרה?
הם החזירו כמה ארגזים של ננסי,
אבל חוץ מזה כלום.
אבל כן שמעתי מהאח שלך.
אתה צוחק?
הייתי בהלם כשהוא התקשר.
עברו כל כך הרבה שנים.
ומה הוא רצה?
- להביע תנחומים. - כן.
- הוא אף פעם לא סבל אותי. - די, נו.
סיפרתי לך פעם מה הוא אמר לי?
- לא. - זה היה באותו מסע דיג
עם אבא שלך. שנה א', חופשת האביב.
כן.
בערך שעה אחרי שהגענו,
דונובן דחק אותי לפינה ואמר לי שאת לחלוטין מחוץ לתחום.
בהקשר הרומנטי.
למה שיעשה דבר כזה?
אני בטוח שהוא סתם שיחק את תפקיד האח הגדול.
לא הייתי נוטר לו על כך.
אני הולך להתקלח.
את נשארת?
- אני לא בטוחה. - טוב.
באיזה עשור אנחנו חיים, לדעתך?
אני נח לי בשמש כבר זמן מה. תצטרכי לתת לי שנייה.
נראה לך שזה ימי הביניים
ושאתה זה שמחליט עם מי אני אצא ועם מי לא?
כי למרות מה שאתה ואימא שלנו חושבים,
אני אדם בוגר. אדם בוגר.
אני אדם שאנשים סומכים עליו ומחכים למוצא פיו.
אני מקבלת החלטות אחראיות בנוגע לרצונות ולמעשים שלי.
טוב.
אולי תשבי?
ספרי לי מה עצבן אותנו כל כך היום?
התקשרת לרוברט?
זה היה מהיר. אתם מדברים הרבה, מה?
הוא סיפר לי מה אמרת לו בזמנו, בפעם הראשונה שנפגשתם.
שאסרת עליו לצאת איתי?
איזו שליפה.
רוצה להסביר לי למה?
בחייך, שנינו יודעים למה.
לא, אני ממש לא יודעת. נראה לי שאני צריכה לשמוע את זה ממך.
בסדר.
אני מדמיין את זה.
שניכם אנשים חכמים, רגישים, עם השקפת עולם דומה.
בוואקום, אם שאר העולם לא היה קיים…
הייתם הגרסה הבין-גזעית המושלמת של ברבי וקן.
- אבל כיוון שהעולם… - לא העולם.
- המשפחה שלו. - לא, אתה לא יודע כלום
- על המשפחה שלו. - משפחת הנסי הם כסף ישן,
פריווילגים עד לשד עצמותיהם.
הם חושבים שמתן דין וחשבון הוא מיתוס, שאתיקה היא בדיחה.
מי לדעתך משך בחוטים כדי שיעצרו את דאוויד?
זו התנהגות קלאסית של משפחת הנסי.
מצופפים שורות כדי להגן על אחד משלהם.
לא. אתה מדבר שטויות עכשיו.
רוברט לא הרג את ננסי.
היה לה מאהב. קראו לו דיוויד,
ודיוויד הרג אותה.
- אז אולי רוברט גילה על דיוויד. - הוא לא ידע על דיוויד.
הוא בכלל לא ידע על הרומן עד שסיפרתי לו,
וכשסיפרתי לו ננסי כבר לא הייתה בחיים.
חכי רגע. את…
את סיפרת לרוברט שאשתו בגדה בו?
כן.
כי הוא היה מודאג.
הוא תכנן להתקשר למשטרה ואני רציתי לעזור.
נראה כאילו כל מה שאת עושה בזמן האחרון זה לעזור לרוברט.
רצית להיות תוכנית הגיבוי שלו.
אין לך מושג על מה אתה מדבר.
- לא? - לא.
אני לא מאמינה שאימא הייתה בכלא.
לא הייתי בכלא. נקטתי סרבנות אזרחית,
שזו זכות ששמורה לכולנו.
אבל אני מצטערת שהפחדתי אתכם.
- לא פחדתי. - טוב.
אבא פחד.
מה? היי, אני עדיין עובד על זה.
נראה לי שסיימנו כאן.
אלא אם מישהו רוצה לעזור לי לנקות.
- לא אני! - לא אני.
היי, היי. לא, לא, לא…
ג'וני, חזרי הנה.
- אני אעזור. אני אעזור. - תודה.
הם כן פחדו.
הם לא רוצים להגיד, אבל הם פחדו.
קמת והלכת בלי שום הסבר ואז מתקשרים אלינו מהמשטרה.
אני יודע שהיא הייתה יקרה לך,
אבל כך גם המשפחה שלך.
הם עדיין כאן והם זקוקים לך.
- אנחנו זקוקים לך. - אני לא יודעת איך…
אני לא יודעת איך להרפות מזה, טוב?
תודה, אלינור, על העזרה ועל הנודלס.
בכיף.
יש לו זכות להיות מודאג.
אני יודעת, אני יודעת.
בסדר, אני מבקשת שתשמרי על ראש פתוח.
באיזה עניין?
מצאתי כתובת של דאוויד.
- לא. - לא נשבר לך מזה שהם
חושבים שלא מגיע לנו לקבל תשובות כי היינו רק חברות שלה?
- ברור שכן. - הוא צייר אותה.
הוא בילה איתה.
אולי הוא יודע משהו על מה שקרה.
אסור לנו להתערב בחקירה.
היא לא עונה.
מי?
יש איזו יועצת אבל ביוטיוב,
והיא מציעה לדבר עם יקירייך המתים.
אז ניסיתי לעשות את זה.
את יודעת, כששאר בני הבית בחוץ או ישנים,
כדי שלא יחשבו שאני משוגעת.
ואני פשוט מדברת איתה.
אני מספרת לה, את יודעת, שבדיוק נשרה לארטי עוד שן,
ושלהווארד אולי יש כיוון לעבודה חדשה, ו…
אבל היא לא עונה.
היא לא מגיבה.
ויש לי כל כך הרבה שאלות.
עזרי לי, בבקשה.
הלו.
תניחי לי, לעזאזל.
אדוני, אנחנו לא עיתונאיות, אנחנו לא שוטרות.
אנחנו חברות של ננסי.
אנחנו רק רוצות לדבר.
לכו מכאן.
לא.
לא נלך.
- תן לנו להיכנס. בבקשה. - מרי.
יצאתן מדעתכן?
בבקשה. היא הייתה חברה שלנו.
בבקשה.
היא ראתה עבודה שלי אצל אספן ופנתה אליי.
חשבתי שהיא מאותן נשים לבנות, בלי להעליב,
שרוצות שאצייר את מה שהן חושבות שהוא האני האמיתי והאותנטי שלהן.
אבל אחרי כמה סקיצות,
היה ברור שהיא שונה.
היא רצתה שאצייר את הצלקות שלה.
היא אמרה שהן מתאונה שהיא עצמה גרמה.
היא אמרה שהצלקות הן באשמתה?
הן בשום אופן לא קרו באשמתה.
דאוויד, מהתמונה נראה שהכרתם זה את זה מקרוב מאוד.
אני אפילו לא זוכר את התמונה הזאת.
היא בקושי הייתה במסיבה.
אני חושב שהגבר שהיא הביאה
- לא נהנה מהאירוע. - מה?
מה הכוונה ב"הגבר שהיא הביאה"?
דאוויד, אתה זוכר איך הוא נראה?
הוא היה לבן.
נראה לך שהיא הייתה עם רוברט?
לא. לא, הוא לא ראה את התמונה הזאת.
אתה יכול להסתכל על…
- הוא היה אומר לי. - רק רגע.
אתה יכול להסתכל על התמונה הזאת?
אתה מזהה את האיש הזה?
אם הייתי זוכר עוד משהו חוץ מהגזע שלו, הייתי אומר.
אמרתי למשטרה. זה באחריותם.
- בקושי הסתכלת… - לא, שאלתן את השאלה האחרונה.
זה…
הכניסו אותי לכלא. ולמה?
לא עשיתי כלום. כלום.
טוב. גזלנו מספיק מזמנך.
תודה.
איפה הייתן?
סליחה?
החברה הכי טובה שלכן עלתה על מסלול התרסקות.
היא טבעה במרה השחורה שלה עצמה.
זה מה שאני ראיתי.
זה מה שציירתי.
אז איפה הייתן כשהיא נזקקה לכן יותר מתמיד?
היא לא הסתירה את זה.
אם לא ראיתן את זה, הרי שלא רציתן לראות.
בואי. בואי נלך.
אני רוצה שהקישוטים במרכז השולחן יהיה עקביים יותר.
ואני רוצה שלושה אנשים בכל פינה. אני לא רוצה צוואר בקבוק.
- לאורך כל הזמן. טוב? תודה. - באשמתך.
באשמתך.
- היא לא… - אתה לא.
אמרתי לך שוב ושוב…
היי. הכול בסדר?
חרף התנגדותי העזה,
המשפחה שלי שכרה חברה לניהול משברים כדי ללחוץ על המשטרה.
הם אלה שהדליפו את התמונה.
את מאמינה?
בגללם עצרו את דאוויד בוייט. בגלל המשפחה שלי.
זה מגעיל.
הם חשבו שזה יעזור להרחיק מאיתנו את התקשורת.
מסתבר שלאף אחד לא אכפת
שאדם חף מפשע יושב מאחורי סוגר ובריח כמה שבועות.
ואתה מעולם לא פגשת אותו, נכון?
את מי?
את דאוויד.
ראית אותו בפעם הראשונה בחדשות.
אלינור, היית כאן. ראינו אותו ביחד.
לאן את חותרת?
לא, אני לא חותרת לשום מקום. אני…
אני פשוט יודעת מה זה להיות שייך למשפחה רבת השפעה.
לפעמים אתה לא רואה איך הם מושכים בחוטים.
טוב, את הצלחת לסלול לך דרך משלך בעולם.
- אתה חושב? - כן.
כל הזמן אני מרגישה אותם נושפים בעורפי.
אבל את עושה את הדברים שחשובים לך.
אני מתפעל מזה.
תמיד התפעלתי מזה.
אבא?
אבא!
- היי. - למה החפצים של אימא בארגזים?
אני… רק עשיתי סדר.
אתה לא יכול להיפטר מהם.
קורה, זה לא העניין.
את חייבת להבין,
קשה לי לראות את החפצים שלה בכל מקום…
אז מה? אתה הולך פשוט למחוק אותה?
לא. לא, הוא לא יכול.
זה בלתי אפשרי, קורה.
זה כל מה שיש לי!
מה שבארגזים האלה זה כל מה שנשאר לי מאימא שלי.
אני מבין, מותק. אני…
קורה. בואי הנה.
את יודעת שהמכונית שלי הייתה שייכת לאבא שלי לפני שהוא הלך לעולמו?
והוא נתן לי את המחרוזת הזאת.
ויש לי אפילו חכה שלו תלויה על הקיר בדירה שלי,
כי אני רוצה להרגיש את נוכחותו.
לכן אני שומרת את כל החפצים האלה קרוב אליי.
את יכולה לעשות ככה.
את יכולה לעבור על כל החפצים
וכל מה שמזכיר לך אותה, קחי, ושמרי קרוב אלייך.
וכל השאר,
נדאג להעביר אותם למקום מיוחד.
אולי כמו בית אוהיי.
כך תוכלי ללכת לשם בכל פעם שתרצי להרגיש את נוכחותה.
טוב.
את לא חייבת להרפות מאימא שלך.
אבא שלך לעולם לא יבקש את זה ממך.
חמודה שלי.
היי, תודה.
אל תאשימי אותה על שביטלה את זה.
ממילא יהיה לה כיף יותר לחזור לבית הספר.
דפקתי לגמרי את יום ההולדת שלה.
אני זו שהתעקשה שתערוך מסיבה.
את רק עזרת.
אני חושבת שקורה צריכה עוד זמן.
זה כל כך לא טבעי, אתה יודע?
אף אחד לא מכין ילד לאובדן של הורה.
אף אחד לא הכין אותנו.
את יודעת, חשתי הקלה מסוימת כשבאו שוטרים ולקחו את החפצים שלה.
אני לא רוצה למחוק אותה, אבל לאן שלא אביט
אראה משהו שלה שצועק עליי בנוגע לחיים הסודיים שהיא ניהלה.
רומן מחורבן שהיא הסתירה ממני.
זה מחריש אוזניים. זה בכל מקום.
אני חושבת שהבית באוהיי יהיה המקום המושלם לחפצים האלה.
כן.
יהיה קשה לנסוע לשם לבד.
- ציוד אמנות שונות -
- ספרי אמנות -
היא השתמשה בזה על כל אחד במשפחה שלי.
כולם שנאו את זה.
ושום דבר לא הצחיק אותה יותר.
בכל פעם שהיא השתמשה בזה היא הייתה צוחקת שעות.
זה מצחיק.
לא ידעתי עד כמה היא סבלה.
איך ייתכן שלא ראיתי מה עובר עליה?
אף אחד מאיתנו לא ראה.
פספסתי את זה.
אני פשוט פספסתי את זה.
היי, זה בסדר. גם אני.
אוי, אלוהים.
היא שאלה אותי פעם אם אני מחבבת את רוברט.
אני זוכרת באיזו מהירות אמרתי לא.
היא ודאי ידעה שאני משקרת. איך לא תדע?
אף פעם לא הצטיינתי כמוה בהעמדת פנים.
ביצירת מציאות משלי.
אז אולי זו ההזדמנות שלי.
ואולי היא תבין.
כי גם היא שיקרה.
שיקרה לרוברט.
שיקרה לכולנו.
ננסי, אני צריך לפתוח בהתנצלות.
התגובה שלי הייתה קיצונית.
הייתי נוראי כלפייך.
- רוברט הנסי -
ואני מצטער שהפחדתי אותך כל כך.
אבל את לא יכולה להאשים אותי על שכעסתי
כשאת שכבת עם מישהו אחר.
היי. את בסדר?
תרגום: גלית אקסלרד