Не знам дали Робърт още помни,
но първо се запозна с мен.
Преди много години,
бяхме се напили с евтина бира и си говорехме в кухнята…
Разсмях го. Стана спонтанно и естествено.
Знам, че и той го усети.
Но после влезе тя и аз ги запознах.
"Робърт, това е Нанси."
Какво има?
Божичко.
ПО РОМАНА НА АРАМИНТА ХОЛ
Не прилича на себе си.
Нанси е, но не прилича на себе си.
Защитавах Давид.
Искрено мислех, че няма логика.
Няма. Всички ще видят снимката и ще си направят изводите, без да мога…
Знам, но…
Надявам се да си наясно, че можеш да споделиш чувствата си с мен.
Просто…
Тежко е да си я представям с друг, а да видя това…
Мислех, че когато арестуват убиеца,
ще изпитам облекчение.
Но не изпитвам.
А ти?
Не, не бих казала.
Въпреки всичко, още я обичам.
Бих дал всичко да си я върна.
Полудявам ли, или…
Не.
Не полудяваш.
Пристигнахме.
- Виж… - Да?
Благодаря ти, че дойде с мен.
Беше приятно да съм на важно за нея място.
Дори за малко.
Благодаря.
По дяволите.
Здравей.
Дойдох да ти се скарам, че не ми отговори, но…
- Съжалявам. - Можеше да ми кажеш, че си заета.
Отидох на балет с приятел
и телефонът ми беше на тих режим.
Не ме приемаш сериозно.
Мислех, че сме се разбрали, че не искам сериозна връзка.
Нямах това предвид. Не ме уважаваш като човек.
Напротив. Джей, преживявам тежък момент.
Не става дума само за тази вечер.
След партито на Св. Патрик дойде с два часа закъснение.
Когато загина приятелката ти, ми писа в 21 ч., а дойде в 1 ч.
- Защо го правиш? - Не, писах ти след 22 ч.
- Не, беше по-късно. - Не беше.
Чаках те.
Не бива да го обсъждаме на улицата.
Да се качим горе,
да отворим бутилка вино
и да поговорим като зрели хора.
- Става ли? - Каза "вино".
Хвана се за виното, а не за сериозния разговор.
Добро утро.
- Здравей. - Без мляко, без захар.
Само смляно кафе и гореща вода.
- Любимото ти. - Благодаря.
- Закъсняваш за работа. - Шефката ми ще прояви разбиране.
- Не знаех, че си падаш по риболова. - Не си падам.
Ако искаш да се научиш, знам страхотно място на езерото Грегъри.
Джей, тръгвай за офиса.
Да, не… Права си.
- Тръгвам. Ще се видим там. - Да.
- Избирам с шоколад. - И аз.
- Аз бях първа. - Съжалявам, скъпа, закъсня.
Тръгваме след 20 минути. Какво ще кажете на леля Ели?
- Благодаря. - За нищо.
- Благодаря. - Много захар?
Няма такова нещо.
- Де да имах такава майка. - Какво казваше за балета?
Няма ли да ми даваш колата повече?
- Така става, щом пушиш тайно в нея. - Не съм пушил.
Здравей, Ел. Мамо, кажи му да ми помогне.
- Искам да ми даде ток. - Ела, да намерим кабели.
- Много съжалявам. - Няма защо.
Обещавам да те слушам внимателно.
Нека направя място.
- Боже, съжалявам. - Недей, аз ще ги събера.
Ели, остави на мен.
- Какво е това? - Нищо.
Нищо ли? Полицейски доклад е.
ДОПЪЛНИТЕЛЕН ДОКЛАД
Публично достояние са.
Да, но защо са у теб?
Защото нещо не се връзва.
Знам, че Давид е арестуван, но за грабеж, а не за убийство.
Въз основа на показанията на случаен свидетел. Това не е достатъчно.
Репортерите се опитват да го свържат с Нанси, но връзка няма.
Отделяш много време за това.
Недей да ми говориш като на крехко създание.
- Вкъщи ми говорят така. - Добре.
НАНСИ
Благодаря ти. Не намерих сили да го направя.
Разбирам те. Препрочитам съобщенията й и не мога да ги изтрия.
Да.
- Това ли е закуската ти? - Нямам апетит.
Има ли нещо друго?
Не искам да те товаря и с това, отгоре на всичко останало.
Какво има?
Днес Кит ме попита какво смятам да правя за рождения ден на Кора.
Бях забравил за него.
Търся диджей за парти със слушалки, без да знам дали й харесва.
И търся в Гугъл "17-годишна рожденичка".
Внимавай, ще влезеш в някой списък.
Благодаря. Вече освен глупак, съм и перверзник.
Що за баща забравя рождения ден на дъщеря си?
- Не мога да повярвам. - Баща, който е женен за Нанси.
- Не ти се е налагало да мислиш за това. - Искам поне да опитам.
Това е първият й рожден ден след…
Партитата на Нанси бяха вълшебни.
Няма да държа речи.
Преди 16 години получих най-големия дар в живота си
и днес сме се събрали в нейна чест.
Без повече предисловия ви представям рожденичката.
Моята дъщеричка Кора.
Забавлявай се.
Не искам да се издъня.
Мога да ти помогна.
Била съм на много празненства, организирани от Нанси.
Ще се опитам да бъда полезна.
- Не е ли прекалено от моя страна? - Правя го за Кора.
- За нея съм готова на всичко. - Благодаря.
Да, добре.
- Прати ми какво си намислил. - Добре.
Следовател Ганц, къща в района ли търсите?
За жалост заплатата ми е малка.
Красива е.
- Благодаря. - Невероятна линия.
Малцина биха пребоядисали ретро "Мерседес 450 SL".
Но ако парите не са проблем, какво пречи
да съсипеш класически автомобил в безупречно състояние?
- Зависи от гледната точка. - Да.
Приятен ден.
Всъщност, ако нямате нищо против…
Сигурно сте видели снимката.
- Да, във всички новини е. - Посветих й много време.
Не мога да се примиря с изражението на лицето на г-жа Хенеси.
Изглежда спокойна, сякаш е в свои води.
Но това не се връзва.
Какво общо има жена от хайлайфа на Пасадина с тези хора?
Невинаги е била от хайлайфа.
- Без Робърт водеше друг живот. - Какъв?
Тежък. Майка алкохоличка, пастрок насилник, живееха в каравана.
Не й беше леко.
Да, проучихме миналото й.
То ме озадачи още повече.
- Защо? - Какво общо има такава жена
с Робърт и неговото семейство?
И с вас?
Приятелството ми ли разследвате?
Не, няма такова нещо.
Обвинението в грабеж фалшиво ли е?
Нямаше да ми задавате тези въпроси, ако имахте улики срещу Давид.
Има ли друг заподозрян?
Благодаря за отделеното време.
- По дяволите. - Свали прозореца!
Нямаш право да ме следиш. Това е тормоз.
- Искам името и номера на значката ти. - Не съм ченге.
Работя за Донован.
Добре.
Била ли си във военна зона? Смъртта променя мирогледа ти.
Накарах ги да потърсят убежище,
използвах връзките си в правителството, които споменах, и…
Казано накратко - сега имат успешна стоматологична практика.
Дъщеря им се дипломира във "Васар" миналата година.
Невероятно.
Когато ти говори сърцето, трябва да го послушаш.
Дами, извинете ме, трябва да свърша нещо.
Ще се видим по-късно при басейна.
Много сладко. Сваляш жени с моите истории?
Тази си я бива.
С мама финансираме малката ти фондация, значи историята е и моя.
"Малка фондация" ли? Благодаря, Дони.
- Дъщерята учи в Охайо. - "Васар" звучи по-добре.
Уинстън каза, че бягаш бързо.
Да, когато се налага.
В някои семейства, когато умре нечий приятел,
другите му купуват цветя или кошница, дори го прегръщат.
За пръв път чувам. Това е проклятието на благовъзпитаните и богатите.
- Добре. - Не се прегръщат, потискат емоциите си.
Добре, щом твоят човек Уинстън няма да ме следи повече
и виждаш, че съм в пълна безопасност, може да си вървите.
С удоволствие. Имам по-приятни занимания.
- Но… - В трагични ситуации ставаш непредвидима.
- Не е честно. - Така ли?
Така.
- Когато татко почина… - Не, недей, не го намесвай.
Тогава бях друг човек.
- Ти сериозно ли? - Без доказателства щеше да отречеш.
Двама приятели споделят мъката си.
- Много сте усмихнати за опечалени. - Почетохме страстта на любим човек.
И двамата знаем, че обичаш да поправяш счупени играчки.
Особено една от бялата раса.
- Съюзът на чернокожите студенти… - Започва се.
…или друга организация, щяха да те спасят от знаеш кой.
Ти си негодник.
Защо не признаеш, че Робърт винаги ти е бил слабост?
Приключи ли? Не ме следи.
РОБЪРТ: ПОЛИЦАИТЕ СА ТУК. ОБРЪЩАТ ВСИЧКО НАОПАКИ, ЕЛА.
Имаха заповед.
За какво?
За вещите на Нанси, за финансовите ни отчети.
Искат да разберат дали ще спечеля от убийството на жена ми.
- Боже мой. - И ми взеха лаптопа.
Кит щеше да се обади на баща ми, а той щеше да вдигне голям шум.
Вършат си работата.
- Нищо няма да намерят. - Разбира се.
- Не намеквах друго, просто… - Да, извинявай.
Просто всичко това е…
Може би не бива да организираме парти.
Не съм съгласна.
Мисля, че животът трябва да продължи.
Кора заслужава нормален живот.
Ти също.
И Нанси би желала това.
Ако искаш да включиш още някого в екипа в Либерия,
гласувам за Челси.
Предложила ли се е?
Не, но е инициативна.
ПУСНАЛИ СА ДАВИД.
Има връзки в района.
Ел?
- Да, извинявай. - Няма проблем.
- Ще говоря с нея, ако искаш. - Разбира се.
Виж, Джей.
Няма да се стигне дотам,
но полицейското разследване се задълбочи, та…
Ако те разпитват за мен…
Знам, спокойно.
- Нищо няма да им кажа. - Не, напротив.
Кажи им, че съм била у вас.
- Пожела дискретност. - Така е.
Но, ако те разпитат, помогни на разследването.
- Ели? - Да?
- Може ли за момент? - Да, разбира се.
- Ще ме извиниш ли? Съжалявам. - Да, разбира се.
- Какво има? Добре ли си? - Мама…
- Някой трябва да я прибере от полицията. - Какво говориш?
Свързах се с адвокат и той идва.
Тя няма да отговаря на въпроси без него.
Не я арестуваме, искам някой да я отведе от тук.
- Не разбирам. - Приятелката ви тормози служителите ми.
- Какво? - Подала е 20 иска за публични записи.
Днес прекрачи границата.
Следващия път ще я арестувам.
- Какво си направила? - Не е важно.
Напротив, много е важно.
- Напсувах ги. - Какво?
- И ги замерих с телбод. - Божичко.
- Улучих стената. - Добре.
- Не човек. - Добре ли си?
Загубиха много време с този Давид.
Отказват да проверят моите улики.
Отбелязах всички Дейвидовци в годишниците от колежа.
Открих всички, които следва в социалните мрежи.
Дори някакъв Уилям Дейвид с цветарски магазин в Тексас.
Тя е харесала поста му в Принтерест. Знам, че звучи налудничаво, но…
- Не ми се сърди за въпроса. - Какво?
- Вземаш ли… - Не, Ел, моля те.
От шест месеца не съм пила нищо по-силно от аспирин.
Добре.
Не мога да се откажа.
Тя е споделила с теб, Ел.
Скрила е от мен, а на теб е казала нещо, което аз няма да чуя.
И от мен е крила, има много неизвестни.
Де да можех да се разсейвам като теб.
С работа и с Робърт.
Ще прекараме една спокойна вечер.
Ще взема готова храна и ще вечеряме заедно у вас.
Просто ще мързелуваме.
- Добре. - Съгласна ли си?
- Бях забравила тази дума. - Аз не съм.
Ще мързелуваме.
Здравей, дойдох да…
Робърт?
Робърт!
- Здравей. - Здрасти.
- Пречистваш се. - Да.
Когато ми се допие, идвам и блъскам топките.
От колко време си тук?
Май много ми се е пило.
Добре ли си? Обадиха ли ти се от полицията?
Върнаха няколко кашона с вещи на Нанси, нищо повече.
Брат ти ми се обади.
Сериозно?
Шокирах се, не сме се виждали от години.
Какво искаше от теб?
- Изказа съболезнованията си. - Ясно.
- Никога не ме е харесвал. - Недей така.
Знаеш ли какво ми каза?
- Не. - На първия ми риболов
с баща ти през първата ми ваканция.
- Да? - Час, след като пристигнахме,
Донован ме сгащи в ъгъла и ми каза да не си и помислям да те свалям.
Защо?
Мисля, че се правеше на добър батко. Не го виня.
Отивам да се изкъпя. Ще останеш ли?
- Не знам. - Добре.
В кой век живееш?
Слънчасал съм, един момент.
Да не сме в Средновековието, та ти да решаваш с кого да излизам?
Каквото и да мислите с майка ми,
аз съм зрял човек.
Хората ме уважават и разчитат на мен.
Вземам отговорни решения за това, което искам и правя.
Хубаво.
Защо не седнеш?
- Кажи ми защо си толкова ядосана. - Обадил си се на Робърт.
Чувате се често, а?
Знам какво си му казал на първата ви среща.
Забранил си му да ме сваля.
Удар под кръста.
- Ще ми кажеш ли защо? - Знаеш защо.
- Не знам, искам да го чуя от теб. - Добре.
Разбирам ви.
Вие сте умни, чувствителни, хора със сходна нагласа.
Ако ви гледаме изолирано, все едно светът не съществува,
вие сте идеалните междурасови Барби и Кен.
- Но светът… - Не той е проблемът.
- А семейството му. - Нищо не знаеш
- за близките му. - Хенеси са стара богата фамилия.
На тях никой не им търси отговорност и нямат никакъв морал.
Кой използва връзки, за да арестуват Давид?
Беше класически ход на Хенеси.
Обединяват се, за да се защитят.
Не, говориш глупости.
Робърт не е убил Нанси.
Тя имаше любовник, той се казва Дейвид, той я е убил.
- Може би Робърт е разбрал за него. - Не знаеше.
Аз му казах за връзката на Нанси
а тогава Нанси вече беше мъртва.
Чакай малко.
Казала си на Робърт, че жена му му изневерява?
Да.
Той беше притеснен и щеше да звъни в полицията. Исках да помогна.
Напоследък май само помагаш на Робърт.
- Искаш да знае, че си на разположение. - Говориш глупости.
- Така ли? - Така.
Мама е била в затвора.
Не е вярно, проявих гражданско неподчинение.
То е наше право.
Съжалявам, че ви уплаших.
- Аз не се уплаших, само татко. - Добре.
- Чакай, не съм готов. - Приключихме.
- Някой ще ми помогне ли със съдовете? - Не!
Недейте… Джуни, върни се.
- Аз ще му помогна. - Благодаря.
Бяха уплашени. Няма да си го признаят, но бяха.
Не каза къде отиваш, а после ни се обадиха от полицията.
Знам, че я обичаше, но обичаш и семейството си.
То още е тук и се нуждае от теб.
- Нужна си ни. - Не мога…
Не мога да се примиря, разбери.
Елинор, благодаря ти за помощта и за вечерята.
Няма проблем.
- Прав е, че е загрижен. - Да, знам.
Моля те да не реагираш първосигнално.
- За какво? - Намерих адреса на Давид.
- Не. - Не ти ли писна
да ни пренебрегват, защото сме само нейни приятелки?
- Писна ми. - Той я е нарисувал.
Забавлявали са се заедно. Може да знае нещо за убийството.
Не бива да се месим в разследване.
Тя не отговаря.
Кой?
В Ютюб гледах една психоложка
и тя съветва да говорим с близките, които сме загубили.
Опитвам се да го правя.
Когато съм вкъщи сама, или всички спят, за да не решат, че съм луда.
Говоря й.
Казах й, че на Арти й е паднало още едно зъбче,
как Хауърд се бори за нова работа, и…
Но тя не отговаря.
Не отговаря.
Имам много въпроси.
Моля те, помогни ми.
- Ехо? - Оставете ме на мира.
Господине, не сме нито репортери, нито полицаи.
- Приятелки на Нанси сме. - Искаме само да поговорим.
- Вървете си. - Не!
Няма да си идем.
- Отворете, моля ви! - Мери.
- С всичкия си ли сте? - Моля ви, тя беше наша приятелка.
Моля ви.
Видяла мои творби при колекционер и ме потърси.
Мислех, че е от онези бели жени, не се обиждайте,
които искат да рисувам това, което те смятат за своя автентичност.
Но след няколко скици
стана ясно, че тя е различна.
Пожела да нарисувам белезите й.
Били от инцидент, който тя е предизвикала.
Казала е, че белезите й са по нейна вина?
Не е била виновна.
Давид, от снимката съдя, че двамата сте се познавали добре.
Не помня тази снимка. Дойде за малко на партито.
- Кавалерът й не се забавляваше. - Какво?
- Кой кавалер? - Давид, помниш ли как изглеждаше той?
Беше бял.
- Възможно ли е да била с Робърт? - Не, той не беше виждал снимката.
- Ще погледнеш ли… - Щеше да ми каже.
Ще видиш ли една снимка? Познаваш ли този мъж?
Ако помнех нещо повече от цвета му, щях да ви кажа. Полицията да разследва.
- Не погледна… - Край на въпросите.
Това е…
Затвориха ме. И за какво? Нищо не съм направил, нищо.
Добре, отдели ни достатъчно време.
Благодаря.
Вие къде бяхте?
Моля?
Приятелката ви загиваше. Давеше се в мъката си.
Това видях и това нарисувах.
Къде бяхте вие, когато й бяхте най-нужни? Тя не го криеше.
Ако не сте го проумели, значи не сте искали.
Хайде, да си вървим.
Искам повече украса в средата.
И по трима души във всеки ъгъл, за да няма струпване.
- Не, постоянно. Благодаря. - Вината е твоя.
- Тя не е… - Ти не си.
Сто пъти ти казах…
Всичко наред ли е?
Бях против, но семейството ми е наело фирма, за да притиска полицията.
Те са пуснали снимката. Представяш ли си?
Заради тях Давид Бойет беше арестуван.
Отвратително е.
Искали са да държат журналистите настрана.
И не им пука да затворят невинен човек.
И ти не го познаваш, нали?
- Кого? - Давид.
Видя го за пръв път по новините.
Елинор, видяхме го заедно.
- Какво намекваш? - Не намеквам нищо, аз…
Знам какво е да си от влиятелно семейство.
Понякога не разбираш как дърпат конците.
Ти успя да намериш своя път в света.
- Мислиш ли? - Да.
Постоянно имам чувството, че надничат през рамото ми.
Да, но правиш това, на което държиш.
Винаги съм ти се възхищавал за това.
Татко?
Татко!
- Да? - Защо вещите на мама са в кашони?
Опитвам се да ги подредя.
- Не може да ги хвърлиш. - Няма да ги хвърля.
Разбери, че ми е трудно да гледам вещите й навсякъде…
И какво, ще я заличиш ли?
Не, не може да я заличи.
- Невъзможно е, Кора. - Само това ми остана!
Само вещите в кашоните ми останаха от мама.
- Разбирам, миличка… - Кора, ела тук.
Знаеш ли, че колата ми беше на баща ми, преди да почине?
И това колие ми е от него.
Имам дори негова въдица на стената в дома ми,
защото искам да усещам присъствието му.
Затова държа вещите му близо до мен.
И ти можеш.
Прегледай кашоните,
избери всичко, което ти напомня за нея и го дръж близо до себе си.
Останалите вещи ще сложим на някое специално място.
Например в къщата в Охай.
Можеш да ходиш там, когато искаш да усетиш присъствието й.
Добре.
Не трябва да забравяш майка си.
Баща ти не би поискал такова нещо от теб.
Миличка.
Благодаря ти.
Разбирам я, че отмени партито.
Сигурно ще се забавлява повече в училище.
- Съсипах рождения й ден. - Аз настоях да го организираме.
Ти много ни помагаш.
На Кора й е нужно време.
Мъчително е, никой не подготвя децата за загуба на родител.
И ние не бяхме подготвени.
Изпитах облекчение, когато полицаите взеха вещите й.
Не искам да я залича, но накъдето и да погледна,
виждам нещо нейно, което ми напомня за тайния й живот.
За афера, която е скрила от мен.
Всичко ми напомня за това.
Мисля, че къщата в Охай е идеалното място за нещата й.
Да.
Ще ми е трудно да ида там сам.
МАТЕРИАЛИ/РАЗНИ
КНИГИ ЗА ИЗКУСТВО
Размаха я пред всичките ми роднини.
Всички се ядосаха.
А тя се смееше с глас.
Щом покажеше змията, се смееше с часове.
Забавна е.
Не знаех, че е страдала толкова.
Как не съм видяла, че се е измъчвала?
Никой не видя.
Не съм разбрала.
Просто ми е убягнало.
- Успокой се, и аз не съм разбрал. - Божичко.
Веднъж тя ме попита дали харесвам Робърт.
Помня, че веднага казах "не".
Сигурно разбра, че я лъжа. Беше очевидно.
Никога не съм можела да се преструвам като нея,
да живея в свой свят.
Може би сега е моят шанс.
И тя би ме разбрала.
Защото и тя е лъгала.
Лъгала е Робърт, лъгала е всички ни.
Нанси, ще започна с извинение.
Реакцията ми беше прекалена.
Държах се ужасно с теб и съжалявам, че те уплаших толкова много.
Но не може да ме виниш, че се ядосах, че спиш с друг.
Добре ли си?
Превод на субтитрите Анна Делчева