Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Filmen är baserad på Bruno Sulaks liv,
men är fiktion.
Personer, omständigheter, platser och vissa händelser
har ändrats i konstnärligt syfte,
enligt författarnas vision.
VÄLKOMMEN TILL NYA CONTINENT!
Ingen rör sig. Det här är ett rån.
Ingen blir skadad om ni gör som vi säger.
Bind ihop dina händer.
- Jag har två barn. - Säg det till polisen.
Bandet.
Öppna kassorna långsamt.
Fyll på väskan.
Töm det i väskan som ni har fått.
Kassan längst bort, samla ihop sedlarna och ge dem till nummer två.
God morgon, frun. Jag tar en klubba.
Här. Bind händerna, sätt dig ner.
Och kom ihåg, pengarna är inte era.
- Skynda dig. Gör som han säger. - Tack, Nicole.
Lugn, det är inte dina pengar.
- Tar du checkar? - Checkar och sedlar.
Bra. Såja.
Lätt, eller hur? Tack. Ha en härlig dag.
- Här. - Tack.
Tack, frun.
Kan du hålla den? Den är för söt.
Ha en trevlig dag. Vi ber om ursäkt för besväret.
Vi ses snart igen.
Hallå!
Försiktigt. Titta på vägen, Annie.
- Är inte det här din väska? - Nej.
Och det som finns i den är inte ditt heller?
Nej, det är det inte.
Vad gör du här då?
- Jag vet inte. - Är du oskyldig?
Jäklar. Det här blev nästan justitiemord.
Så nära att skicka honom i fängelse.
Ursäkta mig. Förlåt. Du kan gå.
Jag ber om ursäkt.
Vänta, Tonio, en grej bara.
Hur många gånger har du gripits?
- Ge mig en siffra. - Jag vet inte.
Sex... Kanske sju gånger.
Sjutton gånger.
Sätt dig ner.
Kom igen, den äldre damen kände igen dig.
Det har skett ett rån på Continent i Orange.
- Continent i Orange? - Det gamla Unico.
- Jäklar. Är det några skadade? - Nej.
Tack och lov.
Hur mycket?
Runt 200 000. Veckans intäkter.
Vi har identifierat en av killarna.
Sulak Bruno, född 6 november 1955, i Sidi Bel Abbès, Algeriet.
Legionär i 2:s fallskärmsregementet, deserterade för 18 månader sen.
Finns han i brottsregistret?
Han satt inne i fyra månader för stöld när han var 18.
Småsaker.
Sen han deserterade har han uppgraderat sin verksamhet,
han misstänks för ett dussin rån.
Alltid stormarknader. Avignon, Albi, Beaune.
Alltid samma gäng. De är två, plus en som väntar i bilen.
- Vem identifierade honom? - Två anställda.
De var med om rånet.
- De är här. - Kan de vara medbrottslingar?
Allt är möjligt, men jag tvivlar på det.
- Ta hit dem. Jag ska prata med dem. - Okej.
- Nej, lämna fotot här. - Okej.
Tonio, min vän.
Det här är din turdag. Stick härifrån, jag är trött på dig.
Gå innan jag ändrar mig.
Det svartvita hjälper inte.
Man kan inte se hans ögonfärg.
- Det är lite stelt. - Men polisens bilder...
Ingen ser bra ut i profil.
Han ser bättre ut i verkligheten.
Såna där ögon går inte att glömma.
Och hans leende. Ett stort leende.
- Underbart. - En stilig pojke.
Och artig.
Snygg.
Riktigt snygg.
Ett ögonblick, mina damer,
vi pratar om en rånare. Inte nån snygging på en klubb.
Er lilla ängel har stulit 20 miljoner.
Ja, jag...
- Och den andra? - Den andra?
- Vilken annan? - Den andra killen.
Jag kunde inte se så bra.
- Jag kollade inte så noga. - Inte jag heller.
Tack, mina damer.
Vem är den här clownen?
- Ett. - Vad?
Glöm det.
Du kommer inte göra det.
- Två. - Sluta.
Det är dumt, vi vet inte ens hur djupt det är...
Bruno.
- Jag menar allvar. - Menar du allvar?
Om du gör det, tänker jag inte prata med dig mer idag.
- Resten av dagen? Det är länge. - Väldigt länge.
- Tre. - Bruno, sluta.
Jag menar allvar. Jag är rädd.
Jag älskar dig med.
Nej!
Javisst.
Väldigt roligt.
Kom upp nu.
Bruno!
Du är en idiot!
Fan!
Du är en idiot.
Du skrämde mig.
Du är lika galen som jag.
Visste du inte det?
Vet du vad jag älskar mest?
Förutom mig?
Förutom dig.
Vinden mot din hud.
Vinden som smeker.
Och du?
- Förutom dig? - Ja.
Farten.
Vet du vad jag ville göra när jag var ung?
- Nej. - Många saker.
- Vad hindrar dig? - Ingenting.
Jag ska göra allt en dag.
- Vet du vad jag gillar mest? - Nej.
När himlen och havet möts och man ser inte horisonten.
Vi kan bo vid havet.
Och vi ska få barn.
Vad?
- Hej, jag heter Bruno. - Annie, trevligt att träffas.
Trevligt att träffas.
Vi kan dela på en flaska.
Låter bra. Vem är det där?
- Wow. - Marika är här.
Titta på min prinsessa.
- Jag trodde att du skulle komma ikväll. - Hej!
- Nej. - Åh, wow.
- Hur mår du? - Min prinsessa.
Kom och ta en glas.
Det är vackert här. Kul att se er.
- Vad tycker du om utsikten? - Den duger bra.
Där borta är Le Château de ma mère.
Och därborta, La Gloire de mon père.
Och han bara hoppade på honom.
På axlarna.
Och han bet honom i nacken.
På allvar. Hans senor var...
- Det var inte det som hände. - Jo, det var det.
Du kan inte säga så, Bruno.
Det handlar om sunt förnuft.
Du har inget sunt förnuft. Politik är inte värdelöst.
Politik hjälper bara de rika att förbli rika,
och de fattiga måste hålla käften.
Du är jobbig, du tror inte på nåt.
Jag tror på frihet.
Chirac, Marchais och Mitterrand ger oss inte det.
Jag håller inte med.
- Vem tar den andra delen? - Du.
Men min del är din del.
Alla gjorde jobbet, alla får betalt.
Jag bryr mig inte, jag vill inte ha.
Ge mig checkarna.
Kan du fatta det?
Vi har gett mycket mat till många bra människor.
Vi borde berätta det för dem,
för istället för att tacka dig, vill se dig i fängelse.
- Robin Hood. - Vi har inte gjort nåt fel.
Förutom att stjäla från större tjuvar än vi.
Det är lugnt, de rika hamnar aldrig i fängelse.
- Kommunist! - Det handlar inte om det,
jag vill bara spränga allt.
Terrorist, då.
- Driver du med mig? - Nej.
Vad?
Inget.
Du är snygg.
Mina damer och herrar, rör er inte. Det här är ett rån.
Gör som jag säger så ordnar sig allt.
Skynda på!
CORA BILLIGA PRISER HÄR
COOP STORMARKNAD
Rör er inte, det här är ett rån!
Gör som jag säger så blir ingen skadad.
Öppna kassorna.
Töm dem i den här väskan. God dag, frun.
500-sedlarna ihop, 100-sedlarna ihop.
- Kom igen, älskling. - Du ska få den bakom.
Titta.
- Fantastiskt. - Du puttade mig närmare.
- Det är vår tur. - Det är två poäng.
Ska vi börja om?
- Hola, cabrones! - Patrick.
Bakom berget.
Du kan inte spela nu.
- Jag är jättetrött. - Kul att se er.
Vad har vi att dricka?
Några vänner har en vingård, fantastiska viner.
De kan mixtra med ens huvud.
Men tydligen var det på 1100- och 1200-talen.
- Viner som gör en galen? - Eller blind.
Det där är skitsnack.
- Det händer inte med alla druvor. - Du sa ju det.
- Okej, jag går upp igen. - Va?
- Ja. - Följer du med mig?
- Kommer du? - Jag kommer strax.
- Var försiktig. - Ingen fara, jag har jobbat på restaurang.
Lägg ner kniven.
- Du försöker lugna ner mig. - Lugna ner dig.
Du försöker lugna ner mig, jag känner dig.
Jag känner dig.
Det här känns trevligt.
Patrick, lyssna på mig om du vill vara med.
Varför inte den där? Den är närmare.
Nej. Vi har redan rånat alla mataffärer i området.
Inte den där, utanför Rodez.
Vilken är det? Continent, Mammouth?
Min kära Continent-älskare, det är en Mammouth.
Patrick, du går in efter mig, du håller kassapersonalen borta.
- Och var är jag, Bruno? - Du, min älskade,
väntar på parkeringen, redo, med motorn igång.
Okej. Vad har vi för sorts bil?
- En Renault 30. - Nej, jag sa att jag ville ha en BMW.
- Det är okej. - De är tunga, inte pålitliga.
Vi försökte få en annan.
Jag vill ha en BMW.
Det handlar om föraren, inte bilen.
- Är alla redo? - Ja.
- Inga problem. - Vi åker kl. 6.00 imorgon bitti.
- Festa inte för hårt. - Inte du heller, Pat.
Jag kollar planen en gång till.
Okej, vi går. Godnatt, allihop.
Bara för säkerhets skull...
Ge väskan till nästa kassörska.
Kom igen, det är snart över.
Fyll den.
Nästa kassaapparat, tack. Håll er lugna.
- Vad gör du? - Fyll på väskan.
- Din svarting, du är inte Al Capone. - Jag ska visa dig.
- Vad är det? - Patrick, buntband, fortsätt.
- Vad ska jag göra? - Bind dem med buntband!
Håll er lugna, allihop. Ingen rör sig, händerna på disken.
Jag vill inte dö, jag har barn.
Håll käften. På disken.
- Fyll den. Håll käften. - Du ska få betala för det här.
- Fyll den. - Drago?
Fyll på väskan!
Händerna på disken!
Lyssna på mig!
Håll käften!
- Vad är det? Allt bra? - Allt är bra.
- Berätta. - Allt bra.
Du kommer inte att dö, lugn. Inget kommer att hända. Lugn!
Släpp mig. Lugna dig.
Håll käften, rör dig inte!
Sluta röra på dig!
- Är du inte klok? - Flytta på dig.
- Lyssna på mig! Lugn. - Jag vill inte dö.
- Vad håller han på med? - Flytta på dig.
Andas, slappna av.
- Jag kan inte andas. - Sluta.
Jag kan inte and...
Titta på mig.
- Lugna dig, Brigitte. - Andas.
- Jag kan inte! - Titta på mig, stanna hos mig.
Vi drar.
- Vad är det som händer? - Tyst.
Vad sa du? Lugn.
Vad? Vad är det?
- Varför gjorde du det? - Dödade du nån?
Nästa gång dödar jag dig.
- Är det ett hot? - Ja.
Vi är här för pengarna, inte för att döda folk.
- Hotar du mig? - Ja.
Jag har inte dödat nån, den bara gick av!
- Lugna ner er. - Håll käften!
Allt är bra, inget hände, lugna ner er.
Gör aldrig nånsin om det där!
Håll käften! Håll för fan käften!
- Vad hände? - Han kände igen Sulak från fotot.
Ta allting. Andra sidan också.
Hej. Berätta vad som hände.
Hon är kassörskan som blev attackerad.
Jag ska prata med henne.
De kom in, vi blev våldsamt attackerade.
De riktade sina vapen mot oss, de skrek.
- Hur många var de? - Fyra eller fem.
- Kan du beskriva dem? - Ja.
En stor svart kille.
Ett odjur med blodröda ögon.
Och en liten, hysterisk vit kille.
Enligt min åsikt... Fattar ni? Han skrek och sköt.
Och en blond kille med blå ögon, helt panikslagen också.
Han var oförskämd mot alla. Väldigt oförskämd.
- Och sen? - Jag skrek, och alla stack.
- Och de tog inget? - De tog våra pengar.
Jag kan ödmjukt säga att jag räddade liv.
Det är jättebra.
Och? Vad tror du?
Med idioter som han kommer vi aldrig fånga Sulak.
Helt klart.
Vi fixar drinkar ikväll, eftersom du ska sluta.
En avskedsfest? Jag gillar inte det.
Varmt bubbel, kalla aptitretare.
Fulla poliser som vill hångla med receptionisten.
- Patetiskt. - Det gör killarna glada.
Man blir inte chef för roteln för organiserad brottslighet varje dag.
Vi måste fira.
Om du säger det så.
Ciao.
- Vad? - Vi drar härifrån.
- Nu? - Packa dina saker.
Klä på dig, packa en väska, möt mig därnere.
Tänd inte lampan.
Drago, Marika, vi måste dra. Ta BMW:n så ses vi i Paris.
Patrick! Vakna. Vi ska åka!
- Vad är det? - Han tror att snuten kommer.
- Drago, kom igen! - Kommer.
Helvete.
Det är sjukt hur du känner på dig att de kommer. Hur gör du det?
- Helvete! - Såg du det där?
- Ska vi till Paris? - Vi ska dit, mi amor.
Jag har sagt till Drago. Det är över, jag slutar.
Jag har fått nog av polisräderna.
Inget mer fängelse, inga fler advokater, inga fler paket. Det räcker.
Jag har fått nog. Han lovade att han skulle sluta.
- Har Drago aldrig hamnat i fängelse? - Nej.
Men det slutar alltid med fängelse.
Vem hamnade i fängelse?
Min före detta.
Han dog därinne.
En hämndaktion.
Vad tänker ni på? Banker?
Banker är kopplade till lokala polisstationer.
Beväpnade vakter, spårbara sedlar.
Växelkontoren?
Nej. Vet du vad som är bra? Dyra juvelerare.
Smycken är bra, de är små, dyra.
Jag är en gangsterbrud. Så är det, jag kan inte ändra mig.
Och du?
Jag är inte en gangsterbrud, jag är ihop med en konstnär.
En poet, en outsider, en rebell.
Allt han gör, gör han bra. Han testade rullskridskor,
han var en naturbegåvning. Han hoppar, gör tricks...
- Backflippar. - Du är beroende.
Vi är beroende, ja.
Drago gör mig galen också.
Men jag sätter inte på honom rullskridskor.
Vad ska vi göra med en sån nolla? Han är bara problem.
Hade han inte varit din kompis...
Ja, men han är min kompis.
- Okej, men se upp. - Jag pratar med honom.
- Vet du vad? - Vad?
Om de åker dit...
- Så blir vi tillsammans. - Absolut.
Överenskommet!
Jag förstår inte, varför dansar vi inte?
- Vi ska. - Kom igen.
Kom!
Berätta, Bruno.
Ditt bling, vem ska du sälja det till?
- Mitt bling? - Ja.
Vi säljer tillbaka det till dem, eller försäkringsbolagen.
Det är en bra plan.
Det är smart, det kan fungera.
Vad gör den här idioten nu?
Han bråkar med en kille som han inte borde bråka med.
- Känner du honom? - Ja.
Steve. Han är från Jugoslavien.
Gå och prata med honom, han kommer att krossa honom.
- Jag vill att han ska bli krossad. - Gå.
Steve...
Det här är himmelriket.
Franska poliser är små barn.
Franska fängelser är bättre än hotellen i Jugoslavien.
Det är himmelriket säger jag.
- Jobbar du? - Här och där.
Jag var Belmondos livvakt.
Belmondo? Allvarligt?
Jag spelade in en film med honom.
Hörde ni? Han känner Belmondo.
Belmondo, jäklar. Det är grymt.
Jag sover där Belmondo...
Jag vet inte om du vill, men om du vill jobba med mig,
så har jag kanske nåt på gång.
Vi får se.
Hej. Välkommen. Hur kan jag hjälpa dig?
Jag vill se era örhängen.
Självklart, kom.
För ett speciellt tillfälle?
- Ett jubileum? - Bröllopsdag.
- Okej. Har du en budget i åtanke? - Nej, jag tänkte...
Mina damer och herrar, det här är ett rån. Allt kommer att ordna sig.
Jag tar hand om det. Dina händer, tack.
Ner på golvet, herrn. Ner på golvet.
Dina händer, tack.
Kör. Femtio sekunder.
Lugna. Vi är här för smyckena.
Ingen blir skadad.
Håll er lugna, tack.
Tystnad. Det är över snart.
Trettio sekunder.
Kom igen!
Tack för att ni samarbetar. Ha en underbar dag.
Det var ett nöje att göra affärer med er.
- Och ha en trevlig helg. - Tack.
Bra jobbat!
Nu kör vi.
- Fan, det är två bilar bakom oss. - Slappna av.
- Vad gör du? - Jag tar hand om det.
Flytta på dig!
De tror att de äger stället. Det är alltid samma sak.
Lugn, jag tar hand om det.
- Jag behöver bara hämta mina barn. - Ursäkta mig.
Flytta på dig. Du stoppar trafiken, herrn.
Håll dig lugn.
- Du kan köra, frun, varsågod. - Tack, konstapeln.
- Jag säger det, den där jäveln... - Kan jag få en kaffe?
- Han attackerade mig. - Håll käften!
En i taget!
Ska jag sitta ner?
Sitt ner!
Jag tänker anmäla.
Vad i helvete? Vi hör er ända dit bort.
Jag är offret, men de här jävlarna lyssnar inte.
Vad sa du?
Era jävlar... Vad är det som pågår?
Han säger att hans kund inte betalade honom. De bråkade.
Vi hittade det här på honom.
Droger, prostitution, misshandel, stöld.
Vilken lista det blev.
Ta oss härifrån, så får du ett gäng.
Ett gäng? Vilka? Vilket gäng?
Några juggar. De planerar ett rån. Jag känner en av dem.
Fortsätt, jag är intresserad.
Ta av mig de här, så pratar vi.
- Och mitt klagomål? - Vi skriver ner det.
Ta det. Följ med mig.
- Jag vill ha mina pengar. - Lugn.
Jaeger-LeCoultren jag berättade om.
En platinamodell med automatiskt urverk.
Klassisk och modern.
Den är väldigt populär.
Gillar du den?
- Är det ett ja eller nej? - Ja, sa jag.
Får vi...
- Ska jag sätta på dig den? - Ja, tack.
- Är den inte lite tung? - Nej, jag tror inte det.
- Vad kostar den? - Den här modellen kostar 63 000 franc.
Jag förstår. Bäst att jag inte tappar den.
Eller får den stulen, för nuförtiden...
Det är så många rån.
Hör på...
Jag tar den.
- Jättebra. Vill du behålla den på? - Ja, tack.
Min kollega tar hand om betalningen.
- Tack. - Tack, herrn.
- Hej. - Hej.
Grattis, det är en fin klocka.
Tack. Kan jag få rabatt?
Jag tror inte att det är möjligt.
Och om jag betalar kontant?
I så fall kan jag ge dig tre procent rabatt.
Fem.
Tre och en halv.
Tre och en halv...
Jag tar den.
Den är fin.
- Vad är klockan? - Sju.
Du går alltid upp tidigt.
Låt mig sova.
- Croissant? - Ja.
- Älskling? - Ja, min älskade?
Kan du köpa tamponger till mig?
Självklart, min kära.
Tack.
Du känner väl ingen av de här killarna?
- Det stämmer. - Visst.
- Och du? Fröken... - Braumann, Sophie. Nej.
Nej, vadå?
Nej, jag känner inte dem.
Sophie Braumann.
Det är från Alsace, Braumann.
- Mina föräldrar kommer från Bordeaux. - Bordeaux?
Det är en vacker stad.
Saint-Jean-området, Saint-André-katedralen,
Garonne, canelé-kakor.
- Vinet, ibland. - Varför är jag här?
Vad tror du?
Jag känner inte henne, vi träffades igår kväll.
Om jag hade vetat...
Det är farligt att gå hem med främlingar.
Har din mamma aldrig sagt det?
Nej. Hon har aldrig sagt det.
Okej.
Sluta behandla mig som om jag vore dum.
Ni är förutsägbara.
Dig, vännen, griper jag som medbrottsling.
Kriminell konspiration.
Falska id:n, för de är falska, eller hur?
Och innehav av stulet gods, eller har du kvitto för halsbandet?
Medbrottsling för vad? Är du galen?
Lämna henne ifred.
Känner du till La Santé-fängelset?
Det är ingen lyxresort. Speciellt inte för en som du.
Hon kommer att få många vänner. Många.
Jag har inte gjort nåt, jag känner honom inte, vi låg en gång.
Jag hoppas att han var bra, för du kommer få betala för det.
Du kommer att få fem år i fängelse, minst.
När du kommer ut, kommer du vara trasig.
Körd.
Du kommer inte kunna jobba igen, det ska jag se till.
Du får jobba på gatorna för att betala för dina silar.
En morgon hittar de dig död i en container
bakom en bar med en spruta i armen.
Jag knarkar inte.
- Inte ännu, vänta bara. - Jag har inte gjort nåt.
- Domstolen avgör det. - Det räcker!
Sluta.
- Varför bryr du dig? - Okej, du vinner.
Lämna henne ifred så pratar jag.
Ser man på.
Vad får jag i gengäld?
Jag ger dig alla rån om du lämnar henne ifred.
Och dina kompisar?
Vilka kompisar?
- Pérez? - Ja, chefen?
- Kom och hämta damen. - Okej, chefen. Jag är på väg.
- Okej, kom. - Det är okej.
- Aj. - Kom då.
Gå!
- Det du gjorde var för jävligt. - Jag vet.
Jag lyssnar.
Och slutligen, Cora-butiken i Beaune, var det du?
Ja.
Berätta mer.
Du tänker väl inte anhålla henne?
Jag gav dig mitt ord.
- Ja. - Jag gjorde det.
Jag pratar med domaren, hon kommer att få villkorlig.
Hennes falska id-kort, då?
Vad vill du veta?
Jag gick in, rånade stället och gick.
Punkt slut.
- Ensam? - Ja.
Du säger att du rånade 19 matbutiker på åtta månader. Imponerande.
Alltid ensam?
- Alltid ensam. - Nej, det köper jag inte.
Jag ska berätta vad jag tror.
Du var med din kompis Drago, och flickan väntade i bilen.
Jag känner ingen Dragan.
Dragan? Vi har dina kompisar.
Sluta spela dum, Bruno.
Du har tillräckligt för att impa på domaren.
Nej, jag är väldigt girig, det är min största brist.
Det är min också.
Förresten så behöver jag en tjänst.
Vad?
Får jag behålla min klocka?
Din klocka? Vad är så speciellt med din Kelton?
Den är min pappas. Han gav den till mig. Den är värdefull för mig.
Vakterna tar den ifrån mig om jag går in med den.
Om det är av sentimentala skäl...
Tack.
Låt mig säga adjö.
Gör det fort.
Min älskade.
Jag älskar dig.
- Följ med mig. - Jag väntar på dig.
Jag älskar dig.
Kom igen, turturduvor.
Hej.
Vad sitter du inne för?
- Det var ett misstag. Du? - Samma här.
Jag fick 12 år för väpnat rån.
Du?
Väntar på rättegång.
Jag gillar inte inredningen här.
Och maten verkar äcklig.
Jag tänker inte stanna.
Jean-Loup Lablache.
Bruno Sulak.
Jag vet.
Vakter tjänar inte så bra.
Jag kanske har nåt till dig.
Jag är kanske intresserad. Men inte här. Flytta på dig.
Du vet var jag finns.
Min älskade, med mina ord,
smeker jag din hud med pennspetsen.
Och dina läppar också.
De vill
göra mig till ett odjur,
men oavsett hur mycket de försöker med våld eller sina knep,
så ger jag inte upp.
Jag vill leva mitt liv, att förbli den spralliga pojken,
som i Reggiani-låten som du gillar så mycket.
Att förbli den person som är förundrad, drömmer, som väntar på dig.
Livet, min älskade, är inte evigt.
Jag lever när jag skriver till dig,
när jag ibland känner lukten av vinden som rör vid min hud.
- Hur gör vi det? - Sjuttioett.
Okej.
Händerna på bordet, gamle räv.
Det var bra. Inte dåligt.
Det är bra grejer.
Vi kan göra en treudd.
Bind ihop dem, det håller. Det är starkt.
- Hämtar du mer? - Självklart.
Du hade rätt,
jag gillar att vara en outsider, annorlunda, som en konstnär.
I ett annat liv hade jag blivit konstnär.
Men här, i fängelset,
finns inte utrymme för kultur.
Vi är missförstådda, övergivna.
De kommer inte ta över, jag vill inte hamna i hat och våld.
Jag är starkare än så
och kommer tillbaka mer levande än nånsin.
Jag fick fängelse i 12 år, jag har klarat av nästan 6 nu.
När jag kommer ut, tror jag...
...att jag gör enkla saker.
Äter på stranden. Kanske i bergen?
Jag säger inte att jag ska bo med en get.
Grönt.
Vänta. Det håller. Nej, vänta.
Kom.
Låt mig göra det. Låt mig...
Ja! Såja.
Vi kör!
- Kom igen. - Långsamt.
Hoppa!
Kom igen, Jean-Loup!
Kom igen!
Kom igen, du är nästan där.
Ge mig din hand. Kom igen, Jean-Loup.
Du är nästan där, Jean-Loup, ta min hand. Kom igen.
Bra, skynda dig.
- Kom igen, Jean-Loup! - Jag klarar det inte.
- Kom igen! - Jag fixar det inte, Bruno.
Jean-Loup!
Kom igen, för fan!
Ut härifrån, Bruno.
Ut härifrån, min bror.
- Jean-Loup. - Gå du. Jag klarar det inte.
Jag kommer tillbaka och hämtar dig.
Kom igen!
Hallå?
Vad menar du med "han rymde"?
Okej.
Nej.
BRUNO SULAK ÄR UTSMYCKAD
POLISEN HACK I HÄL PÅ SULAK
VARNING! DÖDSFARA
SULAK, STJÄRNAN
- Han driver med oss. - Varför är du besatt av honom?
PARIS SMYCKEBUTIKER 1 OKT 1983
Han är inte en sån där skjutglad idiot.
Cartier i Genève, rånad två gånger på två veckor.
Varför gör han det? För spänningen! Han skiter i pengarna.
Hur mycket har han tjänat på rånen? 100, 150?
Han bryr sig inte, han gillar bara att göra det.
När vi lyckas förstå honom, då tar vi honom.
- Rör på er. - Okej.
- Kom igen! - Kom igen.
Rör på påkarna.
- Hör med tjallarna och hitta honom. - Okej.
Har nån en cigarett?
Är det okej?
Tändare?
Inte bra för matsmältningen.
Vad vill du?
Inget. Äter bara frukost med dig.
Trevligt. Var ni i grannskapet?
Varje polis i hela landet är efter dig.
Vi sätter dit dig, om en vecka, en månad, ett år.
Det får vi se.
Varför kom du hit?
För att säga åt dig att lägga av. Har du inte andra att fånga?
Du är min favorit.
Du är min också.
Min också.
Tack.
- Ha en bra dag. - Varsågoda.
- Det här är lite sjukt, va? - Lite.
Kom. Vi sticker.
- Hej. - Hej.
- Delostane. - Varsågod.
Tack.
- Hej, herrn. - Hej.
Kom in, kliv åt sidan. Upp med armarna.
Rör dig inte.
Rör er inte.
Ner på golvet.
- Öppna dörren. Nu. - Öppna den.
- Öppna den! - Rör dig inte.
Gå till din vän, lägg dig på golvet bredvid honom.
Där. På golvet.
Hej, mina herrar.
Släpp in min vän först.
- Klart. - Klart?
Bra jobbat.
Bind fast er vid elementet.
Jag vill ha nyckeln till cellen.
Jean-Loup Lablaches.
- Nu. - Tack.
Michel, hur gick din dotters uppvisning?
Väldigt bra, tack.
- Nummer 12. - Nummer 12.
Sitt ner.
Sätt på er handfängsel.
Port!
Porten. Öppna porten.
Bra.
Port.
- Vad röker du? - Gauloises.
- Inte särskilt stark. - Utan filter.
Trodde de var starkare.
Rumsbetjäning.
Du är galen.
- Du är otrolig. - Jag sa att jag skulle komma.
Mina vänner är tillbaka.
- Hej då. - Adjö, mina herrar.
- Det var ett nöje. - Tack.
- Hej då. - Ha en bra dag.
- Vi ses. - Vi ses.
Era jävlar.
Fan!
De där killarna har stake.
Hejdå.
Ni är helt galna.
Id, kontanter, du har allt.
Och en biljett till Rio, via Lissabon.
Du heter Carlos.
Sluta, jag kommer att gråta!
- Vi är snart där. - Tack.
HOTELL LANGLOIS
- Rum 14, andra våningen. - Tack.
Dörren!
Jag älskar dig.
- Vad tittar du på? - En sorglig film.
Hallå? Får jag prata med Franchet? Det är privat.
- Är den bra? - Den är sorglig, jag gillar det.
Franchet, det är jag. Jag har stenarna. Ja.
Tjugofem miljoner.
I nya franc är det minst 100 000.
Ja.
Imorgon, kl. 12.00. Centre Pompidou.
Då gör vi så.
Håll om mig, min älskade. Det är för sorgligt.
Vi har ett spår. Du kommer att gilla det.
Så det var bara en man. Var skedde bytet?
- Vi såg Franchet, försäkringsmannen. - I Beaubourg.
- Beaubourg. - Centre Pompidou?
- När då? - Kl. 12.00.
- Tolv. - Ja.
- Jag sa i cirklar. - Ja.
Tystnad, tack.
Rätten är samlad.
Kan svaranden vänligen resa sig.
Du heter Sulak Bruno, född 6 november 1955, i Sidi Bel Abbès.
Jugoslavisk nationalitet.
Jag är inte jugoslav, jag är fransk, herr ordförande.
Min far är ursprungligen från Polen, som Michel Poniatowski,
och mamma är pied-noir, som Marthe Villalonga.
Tystnad, tack. Bra.
Du står åtalad för att mellan den 6 och 20 juli 1983
ha stulit kontanter från stormarknaderna
Mammouth, Atac och Rallye.
Dessa handlingar begicks som en del av en grupp,
under vapenhot.
Samt kriminell konspiration.
Innan vi hör huvudutredarens vittnesmål,
har du nåt att säga?
Det har jag, herr ordförande.
Du kan tala.
Jag var en utmärkt soldat. Utmärkt.
Och jag blev en utmärkt outsider,
precis som jag kunde ha blivit en utmärkt polis eller domare.
Det tvivlar jag på.
Det jag vill att ni ska förstå, mina damer och herrar i juryn,
och du också, herr Självgoda åklagare,
är att jag inte erkänner er domstol eller rättvisa.
Ni betyder inget, jag förnekar er rätten att döma mig.
Domstolen noterar detta.
Och varken Annie, Patrick eller Drago var mina medbrottslingar.
Det är inte vad utredningen har visat.
Precis som i astrologi, polisen kan säga vad den vill.
Det räcker.
Sulak, vi tolererar inte din fräckhet.
Fräckhet är allt jag har kvar.
Okej, sätt dig.
Svaranden Drago, res dig upp.
Han är inte heller en riktig jugoslav.
Kan de åtalade vänligen resa sig?
Efter vederbörligt övervägande dömer domstolen och juryn
härmed var och en av er till tre års fängelse.
Och vad gäller dig, eftersom du inte är tidigare dömd,
döms du härmed till 18 månaders fängelse,
som kommer att omvandlas och avtjänas som villkorlig dom.
Du kommer att utsättas för stränga kontroller
under två års tid.
Jag vill säga en sak till.
Herr Sulak, innan du fortsätter din rundtur i Frankrikes rättssystem
för dina många andra brott,
vill jag att du ska veta att om du inte ändrar attityd,
kommer straffen att bli extremt allvarliga.
Rätten ajourneras.
Välj ett kort.
Tror du att du hade varit en bra polis?
Självklart tror jag det.
Äntligen kom kortet
som jag väntade på i två rundor.
Varför deserterade du från legionen?
Lång historia.
För att validera mitt världsrekord i fritt fall
måste jag skriva på för fem år till.
Fem år.
Varför gjorde du det inte? Du verkade nöjd.
Du förstår inte.
Ingen säger åt mig vad jag ska göra. Ingen. Nånsin.
Välj ett kort.
Ingen säger åt mig vad jag ska göra heller.
Ingen. Nånsin.
Synd, vi kunde ha blivit vänner.
Jag kunde ha visat dig hur man gör.
- Hur man gör? - I livet.
- Livet? - Ja, ditt liv är för snävt,
du är fast mellan chefer och bovar.
Jag är fri.
Är du verkligen fri?
Du är verkligen fri.
Du är inte den enda äventyraren här.
Vi lever i ett äventyr vi med, på andra sidan.
Du är antingen på flykt eller i finkan.
Vad är det för slags frihet?
Men du förstår, jag valde det här livet.
Även i fängelse är jag friare.
Visst. Nu kör vi, tre sexor.
- Jäklar. - Kasta.
Du har verkligen tur.
Varför återvände du för att frita Jean-Loup?
Jag hade lovat honom. Och jag är en snäll kille.
Du är en snäll kille.
- Självklart. - Det vet vi båda.
Ju snällare man är, desto fler gillar en.
Och desto mer berömd blir man.
Och ju mer populär man blir.
Desto mer irriterar man folk.
Välj ett kort.
Ursäkta mig.
Pistolen.
I min väska.
Följ med mig.
Hoppa in och håll tyst.
Stäng dörren. Jag bevakar dig.
Du vill spela, eller hur? Där får du! Rummy.
Det var väl inte väntat?
Moréas, är du trött?
Du är en ödmjuk kille.
Du vill spela. Jag vill vinna.
Hej. Rör er inte.
- Kom. - Nej, tack.
Gärna.
Pistolerna i väskan, och nyckeln till handbojorna.
Nu.
- Låt mig behålla min, den betyder mycket. - I så fall...
Är du säker?
Jag är för gammal för att vara på rymmen. Lycka till.
- Hej då. - Hej då.
Ha en bra dag.
Kan du släppa av mig?
Spektakulär flykt
på Corail-tåget från Montpellier till Lyon i eftermiddags.
Flera beväpnade män
lyckades frita den nu ökände Bruno Sulak
och en av hans medbrottslingar,
när de skulle föras till Lyon-fängelset.
De är fortfarande på fri fot,
trots att många poliser är dem på spåren.
Tack för idag.
Vidare till ekonomin.
EU:s finansministrar möts i Bryssel
för att höja
centralbankernas räntenivå med en punkt,
vilket betyder att det blir svårare för hushåll
att få lån.
Och de kallar oss för tjuvar.
Vi måste iväg. Långt bort.
Vi åker till ett varmt ställe, snälla.
Till solen.
Till Los Angeles!
Chaplins land.
- Jim Morrisons land. - Los Angeles.
Juvelernas land.
Novica Zivkovic.
Det är mitt riktiga namn.
- Hallå? - Ja, snuten. Det är jag, det är Bruno.
- Ja? - Jag är ledsen för häromdagen,
vi hade inte tid för revanschpartiet.
Men vi kommer att ses väldigt snart igen.
Tidigare än du tror.
Jag är inte så säker.
Var är du? Är du i Paris?
Vi kan ta ett glas nån dag.
Självklart kommer du ensam.
- Självklart. - Visst, varför inte? Jag ska tänka på det.
Jag måste gå. Jag kan inte säga: "Vi ses snart."
Han är här, han är i Paris, ni måste hitta honom!
- Hej. - Hej.
- Jag vill anmäla mig. - Visst.
POLISSTATION
- Hej. - Hej.
- Jag är här för att anmäla mig. - Tack.
Annie Bragnier.
- Det har gått två dagar. Kom igen! - Lämna mig ifred.
- Nej. - Kom igen.
Du kommer att le
Kom, Annie
Jag ska laga en underbar måltid.
Åh, ja, min lilla Annie
- Hej. - Annie Bragnier, anmäler mig.
- Hur är det? - Det var så längesen!
Är du redo?
- Är du redo? Vi ska på semester. - Verkligen?
Älskling, vad dricker du?
Very good.
- Vad sägs om lite glass? - Visst.
- Pistage. - Pistage.
Jag hämtar en åt dig.
- Vill du ha glass? - Nej, det är lugnt.
Steve?
Är vi på semester?
Vad gör du?
Jag åker, jag har fått nog. Flytta på dig.
Varför?
Jag trodde att vi var på semester.
Vi kan vara på semester och jobba.
Jag gillar inte det.
Det kommer att sluta illa.
Vad är du rädd för?
Inget. Jag vill bara inte att det ska sluta illa.
Jag är rädd för din och Steves skull.
Du är rädd. Vill du att jag ska sluta?
Jag sa aldrig det.
Men jag ber dig aldrig fortsätta.
Vad vill du, då?
Jag vill bara ha några dagars lugn med dig.
Du var i USA i flera månader.
Bara vi två, i två dagar, bara två minuter, okej?
- Sluta. - När ska du sluta?
Förstår du inte? Jag kommer inte vara där.
Jag kommer inte vara där när du blir gripen.
Cartier i Cannes, ni måste skämta.
Vi blir inte arresterade. Annie, kom igen.
Okej?
Vi blir inte gripna.
Annie!
Juveler värda 40 miljoner franc.
Det blev rånarnas byte efter att Cartier i Cannes rånades igår.
De två rånarna identifierades av polisen.
Mannen är jugoslav, Bruno "Legionären" Sulak,
han har redan deltagit
- i de flesta av storrånen. - Annie! Bruno är på TV!
Runt kl. 15.30 kom två personer in.
Ungefär en minut efter varandra.
De bad att få titta på en del.
Tack vare en av de anställdas vittnesmål,
blev rånarna lätta att identifiera.
De är två jugoslaver, Bruno Sulak och Radisa Jovanovic.
Bruno "Legionären" Sulak är välkänd för polisen.
Bruno Sulak.
Bruno Sulak, förövaren...
Den svårfångade tjuven...
Mannen som flytt två gånger...
Moderna tiders Arsène Lupin.
...28 år gammal, hatar våld.
Bytet sägs vara värt dussintals miljarder...
Sulaks rån har gjort honom till samhällets fiende nummer ett.
En mycket vänlig man.
Han har aldrig avfyrat ett vapen.
Det är en regel han alltid följer.
Ja? Chefen! Sulak!
Vad sägs om den där drinken? Är du ledig idag?
Klockan 12.00 på ditt kafé?
Men du kommer väl ensam? Du lovade.
Självklart, jag lovar.
Om du nånsin hittar mig på gatan, oroa dig inte, jag är aldrig beväpnad.
- Skjuter du mig inte? - Jag bär aldrig pistol.
Om vi hittar dig, skjuter du inte på oss?
Nej.
Jag ska säga dig en sak, om jag inte hittar dig, slutar jag.
Om du hör att jag har slutat, är det ditt fel.
- På nyheterna? - Precis.
- Okej? Vi ses snart. - Vi ses snart.
Polis! Upp med händerna! Rör dig inte.
Ta av dig hjälmen.
- Vem fan är du? - Ingen.
Jag blev ombedd att leverera kuvertet till nån här.
Jag är leveranskillen.
- Vem bad dig att leverera den? - Bagaren.
Arrestera honom.
- Kom. - Jag har inte gjort nåt.
Ställ in. Tillbaka till stationen.
Händerna på ratten.
Gör inget dumt, kör runt torget. Kom igen.
Hur är det?
Bara bra. Du då?
- Tyckte du om Cannes? - Ja, det var modigt.
Du är imponerad, eller hur?
Du gav mig ditt ord, men du var långt ifrån ensam.
Du vet hur de stora cheferna är. Jag kan inte göra vad jag vill.
Jag sa ju det, du har ingen makt.
Titta framför dig.
Jag vann.
Du förlorade. Jag sticker nu.
Jag slutar.
Jag har mer pengar än Borg.
Och jag har aldrig spelat tennis.
Du blir uttråkad på semestern. Vi ses igen.
Stanna bilen, jag mår illa.
Här.
Ge det här till Annie
och säg att hon ska ringa från en telefonkiosk.
Allt ligger i. Biljetter, kontanter.
Inga problem.
- Har du vad jag ville ha? - Ja.
Här.
Är det polacken?
Han sitter inne. Han är från Marseille.
KÖRKORT
Vilket hemskt arbete.
Och det är inte billigt.
Men du är känd.
Folk är rädda. De ber om mycket pengar.
Ja, jag vet.
Jag ringer när jag är i Rio. Vill du följa med?
Till Rio? Jag skulle älska det.
- Hejdå, min vän. - Hejdå.
- Hallå? - Min älskling.
Min älskade, hur mår du? Var är du?
För långt, jag är för långt ifrån dig.
Jag ska korsa den italienska gränsen.
Vi ska till ett varmt ställe, Brasilien.
Brasilien?
Ja, du och jag. Vi ska spendera alla pengarna.
Vi ska gå till stranden, vi ska älska och skratta.
Vi ska äta god mat, njuta i solen, få många barn.
Vi måste sluta gömma oss.
Vi ska hålla ihop för alltid.
Id-kontroll.
- Jag gillar idén. - Gör du?
Ja.
- Gör du mig sällskap? - Ja.
- Ska vi åka? - Ja.
- Vi ses imorgon, älskling. - Vi ses imorgon.
- Hej. - Buongiorno.
Tullkontroll. Stäng av motorn, tack.
Har du ditt id?
Tack.
Kliv ut ur bilen och följ med mig.
FRANSKA TULLEN
Jag förstår inte, varför ett belgiskt pass?
Passet är belgiskt eftersom min pappa är belgier
och min mamma är italiensk. Enkelt.
- Pappan är belgier, mamman... - Jag förstår det.
Men jag gillar inte ditt pass.
Jag väntar på svar från ambassaden.
De kommer att säga detsamma. Är du full?
Jag slösar bort tid.
Jag måste åka till Italien, till Sicilien.
Jag förstår ingenting!
Sänk rösten.
Okej?
Det finns en kvinna som väntar på mig.
- Vad säger han? - Det handlar om en kvinna.
Och jag sa inget till min fru.
Kärlek.
Det är äktenskapsbrott. Han ska träffa en kvinna i Italien.
Är den här mannen gift?
Men det förklarar inte passet.
Jag gillar det inte.
Det är inget att förstå. Jag slösar bort tid
på att snacka här.
Snälla. Jag kan inte vänta längre. Jag måste till Italien.
En kvinna väntar på mig. Jag kan inte...
Åh, Bruno.
Du ser bra ut. Att vara blond passar dig.
Tack, mina herrar.
Kom. Det är över, vi åker tillbaka till Paris.
Med tåg?
Får jag öppna fönstret?
Visst.
Därför, i det franska folkets namn,
dömer rätten dig till nio års fängelse.
Som du ska avtjäna i Fleury-Mérogis-fängelset.
Sessionen ajourneras.
Vi ska få ut Bruno.
Jag väntar på honom kl. 6.00 vid landningsplattan.
Ja, det är min enda chans!
Kom igen, vänta inte.
Du måste alltid vara berusad.
Allt är här, det är den enda frågan.
För att du inte ska känna bördan av tid på dina axlar,
som drar dig ner mot jorden, så behöver du konstant berusning.
Men med vad?
Vin, poesi.
Eller dygd. Välj själv.
Och om, på trappan till ett palats, i ett dikes gröna gräs,
i den trista ensamheten i ditt sovrum, du vaknar upp,
och ruset redan avtar eller har försvunnit,
fråga vinden, vågen, stjärnan, fågeln, klockan,
fråga allt som skrattar, stönar, springer, sjunger, pratar
fråga vad klockan är, och vinden, vågen, fågeln, klockan
kommer svara: "Det är dags att bli berusad!"
"Att fly från tidens tyranni,
- att vara konstant berusad!" - Min älskade.
"Av vin, poesi, kärlek,
"eller dygd, välj själv."
Jag är inte ens där för att hålla om dig.
Här.
- Du är hungrig. - Fängelsemat...
Jag får inte ens gå till kafeterian.
- Varför? - Jag vet inte.
De kanske är rädda att jag gömmer en såg i kaffesumpen.
Jag hörde om Steve.
Han blev avrättad. De gav honom ingen chans.
Så mycket för att avskaffa dödsstraffet.
Håller du med? Du och dina små kollegor?
Det var inte mitt lag.
Jag har sagt upp mig.
- Är du inte snut längre? - Nej.
- På grund av det där? - Bland annat.
Du sitter inne och jag vill inte jaga nån annan.
Om du tror att jag kommer vara kvar här...
Erkänn, du kommer att sakna mig.
Vad ska du göra nu?
Jag ska ta ledigt och resa, läsa, skriva.
Att skriva detektivromaner, det är en grej för pensionerade poliser.
Visst, varför inte?
Håll låg profil.
Avtjäna din tid.
Du är ung, du har mycket kvar att uppleva.
Varför säger du det?
De är inte snälla om du går för långt.
Du gav mig en idé. Jag kanske också skriver en bok.
- Om vad? - Frihet.
Kärlek, Medelhavet, livet. Säger inte mer annars snor du idén.
Besökstiden är slut. Kom igen, Sulak.
Jag vet inte ens vad du heter i förnamn.
Georges.
Det är Georges.
- Hej då, Georges. - Hej då, Bruno.
Ta hand om dig.
Du känner mig.
Okej, då går vi.
- Förlåt, det är inte lätt här. - Upp med dig.
Kom.
Kommer du tillbaka?
- Javisst. - Kom.
Hej då.
Vi följer planen. Jag litar på dig.
Walkie-talkien och den öppna dörren.
Jag tar många risker för Sulak.
Vänta på mitt sista samtal och mina sista instruktioner. Vi ses.
Allt är klart. Följ planen till punkt och pricka.
Om det blir problem, gå tillbaka till din cell. Lycka till.
Jag är i huvudkorridoren.
Ja, Bruno.
- Den är låst. - Den borde vara öppen.
Stängt, vad gör jag?
Jag förstår inte. Jag gav instruktioner. Jag har ordnat allt.
Bruno? Jag kan inte höra dig.
Går det inte enligt planen, gå tillbaka till cellen.
- Vad vill du ha? - Americano, två sockerbitar.
- Två sockerbitar. - Ja.
Bruno?
Ut med dig.
Stick härifrån. Vad gör du med den där?
Min älskade,
än en gång flydde jag i min dröm
för att somna nära din varma kropp.
En fridfull känsla.
Tung kropp, lätt sinne.
Jag flyger, jag flyter.
Jag kan inte känna gravitationen i natten som omges av din doft.
Jag är inte där längre.
Jag försvinner och äntligen...
Äntligen hittar jag dig för alltid.
Äntligen.
Det måste ta slut en dag.
Hur som helst skulle jag inte blivit en hederlig gammal man.
Men det är mitt öde.
Jag vet det.
Ibland tror jag
att den här sista flykten kommer att göra mig
till en fri man, för alltid.
LIBER
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare Kerstin Teglof