Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Filmen er inspirert av Bruno Sulaks liv,
men den er fiksjon.
Personer, situasjoner, steder og noen hendelser
kan være endret eller oppdiktet
i henhold til forfatterens visjon.
Ingen rører seg. Dette er et ran.
Gjør som jeg sier, så blir ingen blir skadet.
Ta dem på.
- Jeg har to barn. - Si det til politiet.
Filmen.
Åpne pengeskuffene sakte.
Fyll bagen.
Fyll opp denne bagen.
Den første kassen samler sedlene og gir dem til nummer to.
God morgen. Jeg tar en slikkepinne.
Ta dem på hendene. Sett deg.
Husk at det ikke er deres penger.
- Fort. Gjør som han sier. - Takk, Nicole.
Slapp av. Det er ikke dine penger.
- Tar du sjekker? - Sjekker og sedler.
Bra. Sånn.
Det er lett, ikke sant? Takk. Ha en fin dag.
- Her. - Takk.
Takk, frue.
Kan du ta denne? Den er for søt.
Ha en fin dag. Beklager bryet.
Og vi ses snart.
Hei!
Forsiktig. Følg med på veien, Annie.
- Så det er ikke din veske? - Nei.
Og innholdet er heller ikke ditt?
Nei.
Så hva gjør du her, da?
- Jeg vet ikke. - Er du uskyldig?
Helvete. Det ble nesten et justismord.
Jeg var så nær å sende ham i fengsel.
Unnskyld meg. Beklager. Du kan gå.
Beklager.
Vent, Tonio, si meg én ting.
Hvor ofte har jeg arrestert deg?
- Gi meg et tall. - Jeg vet ikke.
Seks... Kanskje sju ganger.
Sytten ganger.
Sett deg.
Den gamle damen gjenkjente deg.
Sjef, det har vært et ran på Orange Continent.
- Orange Continent? - Gamle Unico.
- Faen. Noen døde? - Ingen.
Gudskjelov.
Hvor mye?
Cirka 200 000. Denne ukens inntekter.
Vi har identifisert en av dem fra et bilde.
Sulak Bruno, født 6. november 1955, i Sidi Bel Abbès i Algerie.
Legionær i 2. REP, deserterte for 18 måneder siden.
Har han rulleblad?
Han sonet fire måneder for tyveri da han var 18.
Småtterier.
Siden han deserterte, har han utvidet virksomheten.
Han er mistenkt for et titalls ran.
Alltid supermarkeder. Avignon, Albi, Beaune.
Alltid samme folk. To stykker, pluss én som venter i bilen.
- Hvem identifiserte ham? - To ansatte.
De var der under ranet.
- De er her. - Kan de være medskyldige?
Alt er mulig, men jeg tviler.
- Jeg skal snakke med dem. - Ok.
- Nei, legg bildet her. - Ok.
Tonio, gutten min.
Dette er lykkedagen din. Kom deg ut. Jeg er lei av deg.
Gå før jeg ombestemmer meg.
Svart-hvitt hjelper ikke.
Du ser ikke øyefargen hans.
- Det er litt stivt. - Men forbryterbilder...
Ingen ser bra ut i profil.
Han er penere i virkeligheten.
Slike øyne er virkelig uforglemmelige.
Og smilet. Et stort smil.
- Nydelig. - Kjekk gutt.
Og høflig.
Kjekk.
Veldig kjekk.
Vent, mine damer,
vi snakker om en raner. Ikke en pen gutt på en klubb.
Den lille engelen har stjålet 20 millioner.
Tja, jeg...
- Og den andre? - Den andre?
- Hvem? - Den andre fyren.
Jeg så ham ikke så godt.
- Jeg fulgte ikke med. - Ikke jeg heller.
Takk.
Hvem er den klovnen?
- Én. - Hva?
Glem det.
Du gjør det ikke.
- To. - Slutt.
Det er dumt. Vi vet ikke hvor dypt det er.
Bruno.
- Jeg mener alvor. - Så du mener alvor?
Jeg snakker ikke med deg resten av dagen.
- Resten av dagen? Det er lenge. - Veldig lenge.
- Tre. - Bruno, slutt.
Jeg mener det. Jeg er redd.
Jeg elsker deg også.
Nei!
Akkurat.
Veldig morsomt.
Kom opp nå.
Bruno!
Din drittsekk!
Faen!
Din drittsekk.
Du skremte meg.
Du er like gal som meg.
Visste du ikke det?
Vet du hva jeg elsker mest?
Bortsett fra meg?
Bortsett fra deg.
Vinden på huden din.
Vinden som kjærtegner.
Og du?
- Bortsett fra deg? - Ja.
Farten.
Vet du hva jeg ville gjøre da jeg var liten?
- Nei. - Mange ting.
- Hva hindrer deg? - Ikke noe.
Jeg skal gjøre alt en dag.
- Vet du hva jeg liker best? - Nei.
Når himmelen og havet møtes og man ikke kan se horisonten.
Vi kan bo ved havet.
Og få barn.
Hva er det?
- Hei, jeg heter Bruno. - Annie, hyggelig.
Hyggelig.
Vi kan dele en flaske.
Høres bra ut. Hvem er det?
- Jøss. - Marika er her.
Se på prinsessen min.
- Jeg trodde du skulle komme i kveld. - Hei!
- Nei da. - Jøss.
- Hallo. - Min prinsesse.
Ta en drink.
Det er vakkert. Godt å se deg.
- Hva synes du om utsikten? - Ikke så verst.
Der borte er Le Château de ma mère.
Og der borte La Gloire de mon père.
Han bare hoppet på ham.
På skuldrene hans.
Og han bet ham i halsen.
Seriøst. Senene var...
- Det var ikke det som skjedde. - Jo.
Du kan ikke si det, Bruno.
Det er sunn fornuft.
Du har ikke sunn fornuft. Ikke si at politikk er ubrukelig.
Politikk hjelper de rike med å forbli rike,
og de fattige må holde kjeft.
Du er utmattende. Du tror ikke på noe.
Jeg tror på frihet.
Chirac, Marchais og Mitterrand vil ikke gi oss det.
Jeg er uenig.
- Hvem tar den andre andelen? - Du.
Men min andel er din andel.
Alle bidro, alle får betalt.
Samme for meg. Jeg vil ikke ha det.
Gi meg sjekkene.
Kan du tro det?
Vi har gitt mye mat til mange gode mennesker.
Men vi burde si det til dem,
for i stedet for å takke deg vil de sende deg i fengsel.
- Robin Hood. - Vi har ikke gjort noe galt.
Bare stjålet fra større tyver enn oss.
Slapp av. Storkarene havner aldri i fengsel.
- Kommunist! - Det er ikke det.
Jeg vil bare sprenge alt sammen.
Terrorist, da.
- Tuller du? - Nei.
Hva er det?
Ingenting.
Du er kjekk.
Mine damer og herrer, ikke rør dere. Dette er et ran.
Gjør som jeg sier, så går alt bra.
Fort!
Ingen rører seg. Dette er et ran!
Gjør som jeg sier, så blir ingen skadet.
Åpne pengeskuffene.
Tøm dem i denne bagen.
Fem hundre-sedlene sammen. Hundre-sedlene sammen.
- Kom igjen. - Du må legge den bak.
Se.
- Fantastisk. - Du fikk meg nærmere.
- Det er kulen vår. - To poeng.
Skal vi starte på nytt?
- Hola, cabrones! - Patrick.
Bak fjellet.
Du er ikke klar.
- Jeg er utslitt. - Fint å se deg.
Hva har vi å drikke?
Noen venner av meg hadde en vingård, fantastiske viner.
De ødela deg.
Men det var visst på 1100- eller 1200-tallet.
- Viner som gjør en gal? - Eller blind.
Pisspreik.
- Det skjer ikke med alle druene. - Det sa du.
- Jeg går opp. - Hva?
- Ja. - Blir du med?
- Kommer du? - Kommer straks.
- Vær forsiktig. - Ikke vær redd, jeg jobbet på restaurant.
Legg ned kniven.
- Du prøver å roe meg ned. - Ro deg ned.
Du prøver å roe meg ned. Jeg kjenner deg.
Jeg kjenner deg.
Det føles bra.
Patrick, hør på meg hvis du vil bli med.
Hvorfor ikke den? Den er nærmere.
Nei. Vi har allerede tatt alle butikkene i området.
Ikke den, etter Rodez.
Hvilken er det? Continent, Mammouth?
Min kjære Continent-elsker, det er en Mammouth.
Patrick, du går inn etter meg, du holder kassererne i sjakk.
- Og hvor er jeg, Bruno? - Du, elskede,
er på parkeringsplassen, klar, med motoren i gang.
Ok. Hva slags bil har vi?
- Renault 30. - Nei, jeg sa jeg ville ha BMW.
- Det går bra. - De er tunge og upålitelige.
Vi prøvde å få en annen.
Jeg vil ha BMW.
Det handler om sjåføren, ikke bilen.
- Alle klare? - Klar.
- Ja da. - Vi drar klokken seks i morgen.
- Ikke fest for hardt. - Du òg, Pat.
Jeg ser på planen en gang til.
Vi drar. God natt.
Bare i tilfelle.
Gi bagen til neste kasserer.
Kom igjen. Det er snart over.
Fyll den.
Neste kasse, takk. Hold deg rolig.
- Hva gjør du? - Fyll bagen.
- Tulling, du er ikke Al Capone. - Jeg skal vise deg.
- Hva skjer? - Patrick, strips, kom igjen.
- Hva skal jeg gjøre? - Strips!
Hold dere rolige. Ingen rører seg, hendene på disken.
Jeg vil ikke dø. Jeg har en datter.
Hold kjeft. På disken.
- Fyll den. Hold kjeft. - Du skal få svi for dette.
- Fyll den. - Drago?
Fyll bagen!
Hendene på disken!
Hør på meg. Faen!
Hold kjeft!
- Hva er galt? - Det går bra.
- Si det. - Alt ok.
Du kommer ikke til å dø. Ro deg ned. Slapp av!
Ikke rør meg.
Hold kjeft! Ikke rør deg!
Ikke rør deg!
- Er du gal? - Gå.
- Hør på meg! Ro deg ned. - Jeg vil ikke dø.
- Hva driver han med? - Gå.
Pust. Slapp av.
- Jeg får ikke puste. - Slutt.
Jeg får ikke...
Se på meg.
- Slapp av, Brigitte. - Pust.
- Jeg klarer ikke! - Se på meg. Rolig.
Vi stikker.
- Hva skjer? - Hysj.
Hva sa du? Ro deg ned.
Hva er det?
- Hvorfor gjorde du det? - Drepte dere noen?
Neste gang dreper jeg deg.
- Truer du meg? - Ja.
Vi er her for pengene, ikke for å drepe.
- Truer du meg? - Ja.
Jeg drepte ingen. Den gikk av!
- Ro deg ned. - Hold kjeft!
Det skjedde ingenting. Ro deg ned.
Ikke gjør det igjen!
Hold kjeft, for faen!
- Hva er det? - Han gjenkjente Sulak fra bildet.
Ta alt. Den andre siden også.
Hallo. Fortell hva som skjedde.
Det er kassereren som ble angrepet.
Jeg skal snakke med henne.
De kom inn. Vi ble voldelig angrepet.
De rettet våpnene mot oss og ropte.
- Hvor mange var de? - Fire-fem.
- Kan du beskrive dem? - Ja.
En stor, svart mann.
Et udyr med blodige øyne.
En liten, hysterisk hvit mann.
Etter min mening... Han skrek, ropte, skjøt.
Og en blond mann med blå øyne, også i full panikk.
Han var veldig uhøflig mot alle.
- Og så? - Jeg skrek, og de dro.
- Og de tok ingenting? - De tok pengene.
Jeg kan ydmykt si at jeg reddet liv.
Flott.
Så? Hva tror du?
Med idioter som ham tar vi aldri Sulak.
Sikkert og visst.
Vi tar noen glass i kveld, før du slutter.
En avskjedsfest? Det liker jeg ikke.
Varmt boblevann, kalde forretter.
Fulle betjenter som sjekker opp resepsjonisten.
- Patetisk. - Det gleder gutta.
Ikke hver dag du blir sjef for Organisert kriminalitet.
Det må feires.
Hvis du sier det, så.
Ciao.
- Hva er det? - La oss komme oss vekk.
- Nå? - Pakk tingene dine.
Kle på deg, pakk en bag, møt meg nede.
Ikke skru på lyset.
Drago, Marika, vi stikker. Ta BMW-en, så møtes vi i Paris.
Patrick, våkne. Vi drar!
- Hva er det? - Han tror politiet kommer.
- Fort, Drago! - Kommer.
Helvete heller.
Sprøtt hvordan du kan føle at de kommer. Hvordan gjør du det?
- Faen! - Så du det?
- Skal vi til Paris? - Kom igjen, mi amor.
Jeg sa det til Drago. Det er over, jeg slutter.
Jeg har fått nok av razziaene.
Ikke mer fengsel, ingen flere advokater, ingen flere pakker. Nok.
Jeg har fått nok. Han lovet å slutte.
- Har Drago aldri vært i fengsel? - Nei.
Men det ender alltid med fengsel.
Hvem endte opp i fengsel?
Eksen min.
Han døde der.
Et oppgjør.
Hva tenker du? Banker?
Alle er koblet til de lokale politistasjonene.
Bevæpnet sikkerhet. Sporbare sedler.
Valutavekslere?
Nei. Vet du hva som er bra? Eksklusive gullsmeder.
Smykker er fine. De er små, fancy.
Jeg faller for kjeltringer. Jeg kan ikke forandre meg.
Og du?
Jeg er sammen med en kunstner.
En poet, en outsider, en opprører.
Alt han gjør, gjør han bra. Han prøvde rulleskøyter,
han var et naturtalent. Hopp, triks...
- Baklengs salto. - Du er avhengig.
Vi er avhengige, ja.
Drago gjør meg gal.
Men jeg vil ikke sette ham på rulleskøyter.
Hva gjør vi med en sånn taper? Han får oss i trøbbel.
Om han ikke var vennen din...
Men han er vennen min.
- Ok, men pass deg. - Jeg skal snakke med ham.
- Vet du hva? - Hva?
Om de havner i fengsel...
- La oss ende opp sammen. - Greit.
Avtale!
Jeg forstår ikke. Hvorfor danser vi ikke?
- Vi drar. - Kom.
Kom!
Fortell, Bruno.
Hvordan skal du selge smykkene?
- Smykkene? - Ja.
Vi selger det tilbake til dem, eller til forsikringsselskapene.
God plan.
Det er smart. Det kan fungere.
Hva gjør den idioten nå?
Han tuller med en fyr han ikke bør tulle med.
- Kjenner du ham? - Ja.
Steve. Fra Jugoslavia.
Snakk med ham. Han vil knuse ham.
- Jeg vil han skal bli knust. - Gå.
Steve...
Dette er himmelen.
Franske politifolk er som babyer.
Franske fengsler er bedre enn hoteller i Jugoslavia.
Det er himmelsk, sier jeg.
- Jobber du? - Her og der.
Jeg var livvakt for Belmondo.
Belmondo? Seriøst?
Jeg var med i en film med ham.
Hørte du det? Han kjenner Belmondo.
Belmondo, faen. Det er flott.
Jeg sover der Belmondo...
Vet ikke om det er noe for deg, men om du vil jobbe med meg,
så har jeg kanskje noe på gang.
Vi får se.
Hallo. Velkommen. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg vil se på øredobber.
Denne veien.
Er det en spesiell anledning?
- Jubileum? - Bryllupsdag.
- Har du et budsjett i tankene? - Nei, jeg tenkte...
Mine damer og herrer, dette er et ran. Alt ordner seg.
Jeg tar meg av det. Hendene, takk.
Ned på gulvet.
Hendene, takk.
Gå. Femti sekunder.
Vær rolig. Vi er her for smykkene.
Ingen skal bli skadet.
Vær rolig.
Ingen lyd. Det er snart over.
Tretti sekunder.
Kom igjen!
Takk for samarbeidet. Ha en fin dag.
En glede å gjøre forretninger med deg.
- Ha en fin helg. - Takk.
Bra jobbet!
Kom igjen.
- Faen, det er to biler bak oss. - Rolig.
- Hva gjør du? - Jeg tar meg av det.
Flytt deg!
De tror at de eier stedet. Det er alltid det samme.
Ro deg ned. Jeg tar meg av det.
Jeg er rolig. Jeg må bare hente barna mine.
Kjør. Du lager kø.
Hold deg rolig.
- Du kan kjøre. - Takk, betjent.
- Den jævelen... - Kan jeg få en kaffe?
- Han angrep meg. - Hold kjeft!
Én om gangen!
Skal jeg sette meg?
Sett deg!
Jeg anmelder.
Hva faen? Vi kan høre dere der borte.
Jeg er offeret, men disse drittsekkene vil ikke høre.
Hva sa du?
Drittsekker... Hva er det som skjer?
Han sier at kunden ikke betalte ham. De kranglet. Ikke noe nytt.
Vi fant dette på ham.
Narkotika, hallikvirksomhet, overfall, tyveri.
Litt av en liste.
Få oss ut herfra, så gir jeg deg en gjeng.
En gjeng? Hvem?
Jugoslaver. De planlegger ran. Jeg kjenner en av dem.
Fortsett. Jeg er interessert.
Ta av meg disse, så snakker vi.
- Og klagen min? - Vi skriver den ned.
Ta det. Bli med meg.
- Og pengene. - Ikke gå for langt.
Jaeger-LeCoultre jeg fortalte om.
En platinamodell med automatiske evige bevegelser.
Klassisk og moderne.
Den er veldig populær.
Liker du den?
- Betyr det ja eller nei? - Ja, sa jeg.
Kan vi...
- Kan jeg sette den på deg? - Selvsagt.
- Er den ikke litt stor? - Nei.
- Hva koster den? - Denne modellen koster 63 000 franc.
Jeg bør ikke miste den, da.
Eller få den stjålet, nå for tiden...
Det er så mange ran.
Hør her...
Jeg tar den.
- Bra. Vil du beholde den på? - Ja, takk.
Du kan snakke med min kollega om betaling.
- Takk. - Takk.
- Hallo. - Hallo.
Gratulerer, det er en fin klokke.
Takk. Kan jeg få rabatt?
Jeg tror ikke det er mulig.
Hva om jeg betaler kontant?
I så fall kan jeg gi deg tre prosent avslag.
Fem.
Tre komma fem.
Tre komma fem...
Jeg tar den.
Den er fin.
- Hva er klokken? - Sju.
Du står alltid opp tidlig.
La meg sove.
- Croissanter? - Ja.
- Elskede? - Ja, elskede?
Kan du kjøpe tamponger til meg?
Selvsagt, elskede.
Takk.
Du kjenner vel ingen av dem?
- Det stemmer. - Ja visst.
- Og du? Frøken... - Braumann, Sophie. Nei.
Nei, hva?
Nei, jeg kjenner dem ikke.
Sophie Braumann.
Det er fra Alsace, Braumann.
- Foreldrene mine er fra Bordeaux. - Bordeaux?
Det er en vakker by.
Saint-Jean-strøket, Saint-André-katedralen,
Garonne, canelé-kakene.
- Vinen, noen ganger. - Hvorfor er jeg her?
Hva tror du?
Jeg kjenner ikke denne jenta. Vi var sammen i går kveld.
Hvis jeg hadde visst det...
Det er farlig å følge fremmede.
Har din mor fra Bordeaux aldri sagt det?
Nei. Hun sa aldri det.
Ok.
Slutt å tro at jeg er en tosk, begge to.
Nummeret deres er oppbrukt.
Jeg arresterer deg som medskyldig.
Kriminell konspirasjon.
Falsk legitimasjon. For de er falske, ikke sant?
Og besittelse av stjålne varer, eller har du kvittering?
Medskyldig i hva? Er du gal?
La henne være.
Kjenner du kvinnefløyen i La Santé-fengselet?
Det er ikke som Club Med, spesielt ikke for en jente som deg.
Hun kommer til å få mange venner. Mange.
Jeg har ikke gjort noe. Jeg kjenner ham ikke. Vi knullet en gang.
Jeg håper han var flink, for du skal få svi for det.
Du kan få minst fem år i fengsel.
Når du er ute, er du ødelagt.
Fortapt.
Du vil ikke kunne jobbe igjen. Det skal jeg sørge for.
Du må jobbe på gata for å betale for dop.
En morgen ender du opp død i en konteiner
bak en bar med en sprøyte i armen.
Jeg tar ikke dop.
- Ikke ennå, men det vil skje. - Jeg har ikke gjort noe.
- Det vil retten avgjøre. - Det holder!
Stopp.
- Hvorfor bryr du deg? - Greit, du vinner.
La henne være, så snakker jeg.
Sånn.
Hva får jeg i gjengjeld?
La henne være i fred, så gir jeg deg alle ranene.
Og vennene dine?
Hvilke venner?
- Pérez? - Ja, sjef?
- Kom og hent damen. - Ok, sjef. Jeg kommer.
- Ok, kom igjen. - Greit.
- Au. - Kom igjen.
Kom igjen!
- Det var jævlig gjort. - Jeg vet det.
Jeg lytter.
Og Cora-butikken i Beaune, var det deg?
Ja.
Fortell meg mer.
Du arresterer henne vel ikke?
Jeg ga deg mitt ord.
- Ja. - Ja.
Jeg snakker med dommeren. Hun får prøvetid.
Og hennes falske legitimasjon?
Hva vil du vite?
Jeg gikk inn, ranet stedet og dro.
Det var alt.
- Alene? - Ja.
Du sier at du ranet 19 supermarkeder på åtte måneder. Imponerende.
Alltid alene?
- Alltid alene. - Nei, jeg kjøper det ikke.
Jeg skal si deg hva jeg tror.
Du hadde med kompisen din Drago, og jenta ventet i bilen.
Jeg kjenner ingen Dragan.
Dragan? Vi tok vennene dine.
Ikke spill dum, Bruno.
Du har nok til å gjøre dommeren hard.
Nei, jeg er veldig grådig. Det er min største svakhet.
Min også.
Jeg trenger forresten en tjeneste.
Hva da?
Kan jeg beholde klokka?
Klokka di? Hva er så spesielt med din Kelton?
Den er etter faren min. Han ga den til meg. Den er dyrebar for meg.
Vaktene tar den hvis jeg har den når jeg fengsles.
Hvis den har affeksjonsverdi...
Takk.
La meg si farvel.
Vær rask.
Elskede.
Jeg elsker deg.
- Bli med meg. - Jeg venter på deg.
Jeg elsker deg.
Kom igjen, turtelduer.
Hei.
Hva sitter du inne for?
- Justismord. Du? - Samme her.
Tolv år for væpnet ran.
Du?
Venter på rettssak.
Jeg liker ikke innredningen her.
Og maten ser motbydelig ut.
Jeg har ikke tenkt å bli.
Jean-Loup Lablache.
Bruno Sulak.
Jeg vet det.
Jeg tror ikke vakter tjener nok.
Jeg kan ha noe til deg.
Jeg kan være interessert. Men ikke her. Gå.
Du vet hvor du finner meg.
Elskede, hver dag, med mine ord,
kjærtegner jeg huden din med pennen min.
Og leppene dine også.
De vil
gjøre meg til et beist,
men samme hvor mye de prøver med makt eller knep,
gir jeg ikke opp.
Jeg skal leve det livet jeg vil, forbli den glade gutten,
som i Reggiani-sangen du er så glad i.
Å forbli den personen som forbløffes, som drømmer, som venter på deg.
Livet, elskede, er ikke evig.
Jeg lever når jeg skriver til deg,
når jeg av og til lukter vinden mot huden min.
- Hvordan gjør vi det? - Syttien.
Ok.
Hendene på bordet, gammer'n.
Det er fint. Jeg liker det.
Bra greier.
Vi kan lage en trefork.
Binde dem sammen, det holder. Det er sterkt.
- Får du flere? - Selvsagt.
Du hadde rett,
jeg liker å være en outsider, annerledes, en kunstner.
I et annet liv kunne jeg vært maler, forfatter.
Men her, i fengsel,
er det ikke plass til kultur.
Vi er misforstått, forlatt.
De får ikke påvirke meg. Jeg vil ikke falle inn i hat og vold.
Jeg er sterkere enn dette,
og jeg kommer tilbake mer levende enn før.
Jeg fikk 12 år i buret. Jeg har snart sonet seks.
Når jeg kommer ut, tror jeg...
Jeg skal gjøre enkle ting.
Spise ved havet. Kanskje på fjellet?
Jeg sier ikke at jeg skal bo med en geit.
Kysten er klar.
Vent, den holder.
Kom igjen.
La meg gjøre det.
Ja! Sånn ja.
Kom igjen!
- Kom igjen. - Sakte.
Hopp!
Kom igjen, Jean-Loup!
Kom igjen!
Kom igjen, ikke langt igjen.
Gi meg hånden din. Kom igjen, Jean-Loup.
Nesten, Jean-Loup, ta hånden min. Kom igjen.
Bra, skynd deg.
- Kom igjen, Jean-Loup! - Jeg klarer det ikke.
- Kom igjen! - Klarer det ikke, Bruno.
Jean-Loup!
Kom igjen, for faen!
Kom deg ut herfra, Bruno.
Kom deg ut.
- Jean-Loup. - Jeg klarer det ikke.
Jeg kommer tilbake og henter deg.
Kom igjen!
Hallo?
Rømt? Hva mener du?
Ok.
Nei.
BRUNO SULAK MED SMYKKER
POLITIET I HÆLENE PÅ SULAK
ADVARSEL! DØDSFARE
SULAK, STJERNEN
- Han narrer oss. - Hvorfor er du besatt av ham?
GULLSMEDER I PARIS 1. OKT 1983
Han er ikke en skyteglad idiot.
Cartier i Genève, rammet to ganger på to uker.
Hvorfor gjør han det? For spenningen! Han blåser i pengene.
Hvor mye tjente han på ranene? 100, 150?
Han gir blaffen. Han bare liker å gjøre det.
Når vi kommer inn i hodet hans, tar vi ham.
- Gå. - Ok.
- Kom igjen! - Kom igjen.
Kom igjen.
- Press informantene, men finn ham. - Ok.
Har noen en sigarett?
Er det greit?
Lighter?
Det er ikke bra for fordøyelsen.
Hva vil du?
Ingenting. Spise frokost med deg.
Så fint. Var du i nærheten?
Alle politifolk i landet er etter deg.
Vi tar deg om en uke, en måned, et år.
Vi får se.
Hvorfor kom du hit?
For å be deg holde deg unna. Har du ikke andre å ta?
Du er favoritten min.
Du er min også.
Min også.
Takk.
- Ha en fin dag. - Når som helst.
- Det er litt sprøtt, ikke sant? - Litt.
Kom igjen.
- Hallo. - Hallo.
- Delostane. - Kom igjen.
Takk.
- Hallo. - Hallo.
Kom inn, gå til siden. Opp med armene.
Ikke rør deg.
På gulvet.
- Åpne døren. Nå. - Åpne den.
- Åpne den! - Ikke rør deg.
Gå til vennen din, på gulvet ved siden av ham.
Der. På gulvet.
Hallo, mine herrer.
Først, slipp inn vennen min.
- Sånn. - Sånn?
Bra jobbet.
Lenk dere til ovnen.
Jeg vil ha nøkkelen til cellen.
Jean-Loup Lablaches.
- Nå. - Takk.
Michel, hvordan var din datters forestilling?
Veldig fin, takk.
- Nummer 12. - Nummer 12.
Sett deg.
Ta på dere håndjern.
Porten!
Åpne porten.
Bra.
Porten.
- Hva røyker du? - Gauloise.
- Ikke særlig sterke. - Uten filter.
Trodde den var sterk.
Romservice.
Du er gal.
- Du er fantastisk. - Jeg sa jeg skulle komme tilbake.
Vennene mine er tilbake.
- Ha det, folkens. - Ha det, mine herrer.
- Det var en glede. - Takk.
- Ha det. - Ha en fin dag.
- Vi sees. - Vi sees.
Drittsekker.
Faen!
De har baller.
Farvel.
Dere er gale.
Legitimasjon, kontanter, du har alt.
Og en billett til Rio, via Lisboa.
Du heter Carlos.
Slutt, folkens, jeg begynner å gråte!
- Snart framme. - Takk.
LANGLOIS HOTELL
- Rom 14, andre etasje. - Takk.
Døren!
Jeg elsker deg.
- Hva ser du på? - En trist film.
Hallo? Kan jeg få snakke med Franchet? Det er privat.
- Er den god? - Den er trist. Jeg liker det.
Franchet, det er meg. Jeg har juvelene. Ja.
Tjuefem millioner.
I nye franc er det minst 100 000.
Ja.
I morgen, midt på dagen, Pompidou-senteret.
Ok, la oss gjøre det.
Kom til meg, elskede. Det er for trist.
Vi har et spor. Det vil du like.
Så det var bare én mann?
- Da vi så Franchet, assurandøren. - Beaubourg.
- Pompidou-senteret?
- Når? - Klokka tolv.
- Tolv. - Ja.
- Sirkler, sa jeg. - Ja.
Stille, takk.
Retten er satt.
Kan tiltalte reise seg?
Du heter Sulak Bruno, født 6. november 1955, i Sidi Bel Abbès.
Jugoslavisk statsborger.
Jeg er ikke jugoslavisk, jeg er fransk.
Faren min er fransk fra Polen, som Michel Poniatowski,
og moren min er pied-noir, som Marthe Villalonga.
Stille, takk.
Du er siktet for å ha stjålet penger
fra supermarkeder, Mammouth, Atac og Rallye,
mellom 6. og 20. juli 1983.
Disse handlingene ble begått som en del av en gruppe,
og med bruk av våpen eller trussel om dette.
I tillegg til kriminell konspirasjon.
Før vi hører vitnemålet til hovedetterforskeren,
har du noe å si?
Det har jeg.
Du kan snakke.
Jeg var en utmerket soldat. Utmerket.
Og jeg ble en utmerket utstøtt,
akkurat som jeg kunne blitt en utmerket politimann eller dommer.
Det tviler jeg på.
Det jeg vil at dere skal forstå, mine damer og herrer i juryen,
og du også, herr Selvrettferdige Aktor,
er at jeg ikke anerkjenner denne retten.
Dere betyr ingenting. Jeg nekter dere retten til å dømme meg.
Retten noterer dette.
Og verken Annie, Patrick eller Drago var mine medsammensvorne.
Det var ikke det etterforskningen beviste.
Akkurat som i astrologi kan politiet si hva de vil.
Det holder.
Sulak, vi tolererer ikke frekkheten din.
Frekkhet er alt jeg har igjen.
Ja vel, sett deg.
Tiltalte Drago, vennligst reis deg.
Han er heller ikke en ekte jugoslav.
Kan de tiltalte reise seg?
Etter behørig vurdering dømmer retten og juryen
hver av dere til tre år i fengsel.
Når det gjelder deg, siden det ikke er tidligere domfellelser,
dømmes du til 18 måneders fengsel,
med betinget soning.
Du vil bli utsatt for strenge kontroller
i en periode på to år.
Jeg vil si én ting til.
Sulak, før du fortsetter rundreisen i Frankrikes rettssystem
for dine mange andre lovbrudd,
vit at hvis du ikke endrer holdning,
vil dommene bli svært strenge.
Retten er hevet.
Velg et kort.
Tror du du ville blitt en god politimann?
Selvfølgelig gjør jeg det.
Endelig kortet
jeg har ventet på i to runder.
Hvorfor deserterte du?
Lang historie.
For å validere verdensrekorden i fritt fall
måtte jeg verve meg for fem år til.
Fem år.
Hvorfor gjorde du det ikke? Du virket fornøyd.
Du forstår ikke.
Ingen sier hva jeg skal gjøre. Ingen. Noensinne.
Velg et kort.
Ingen sier meg hva jeg skal gjøre heller.
Ingen. Noensinne.
Det er synd. Vi kunne blitt venner.
Jeg kunne lært deg opp.
- Lært meg opp? - Om livet.
- Livet? - Ja, livet ditt er for begrenset.
Du er fanget mellom sjefene og kjeltringene.
Jeg er fri.
Er du fri?
Du er virkelig fri.
Er du den eneste eventyreren her?
Vi lever også eventyret, på den andre siden.
Du er enten på flukt eller i buret.
Hva slags frihet er det?
Men du skjønner, jeg valgte dette livet.
Selv i fengsel er jeg friere enn deg.
Greit. Her, tre seksere.
- Faen. - Kast.
Du er en heldig jævel.
Hvorfor dro du tilbake etter Jean-Loup?
Jeg lovet ham det. Og jeg er en grei fyr.
Du er en grei fyr.
- Selvsagt. - Det vet vi begge.
Jo greiere du er, jo bedre liker de deg.
Og jo mer berømt blir du.
Og jo mer populær blir du.
Jo mer irriterer du folk.
Velg et kort.
Unnskyld meg.
Pistolen.
I bagen.
Bli med meg.
Kom deg inn og hold kjeft.
Lukk døra. Jeg holder øye med deg.
Så du vil spille? Ta den! Rummy.
Den så du ikke komme.
Moréas, er du trøtt?
Du er en ydmyk fyr.
Du vil spille. Jeg vil ikke spille, jeg vil vinne.
Ikke rør dere.
- Kom igjen. - Nei takk.
Det vil jeg gjerne.
Pistolene i bagen, og nøkkelen til håndjernene.
Nå.
- La meg beholde min. Den betyr mye. - I så fall...
Er du sikker?
Jeg er for gammel til å være på rømmen. Lykke til.
- Ha det. - Ha det.
Ha en fin dag.
Kan du slippe meg av?
Spektakulær flukt
på Corail-toget fra Montpellier til Lyon i ettermiddag.
En gruppe med flere bevæpnede menn
hjalp den beryktede raneren Bruno Sulak med å rømme
med en av hans medsammensvorne
da de ble overført til Lyon-fengselet.
Rømlingene er fortsatt på frifot,
til tross for det store politioppbudet.
Takk for i dag.
Vi går videre til økonomien.
EØFs finansministre møtes i Brussel
for å heve rentenivået
til sentralbankene med ett prosentpoeng,
som betyr at det blir vanskeligere for husholdningene
å få lån.
Og de kaller oss tyver.
Vi må dra. Langt vekk.
La oss dra til et varmt sted.
I solen.
Til Los Angeles!
Chaplins land.
- Jim Morrisons land. - Los Angeles.
Juvelenes land.
Novica Zivkovic.
Det er det ekte navnet mitt.
- Hallo? - Ja, betjent. Det er meg, Bruno.
- Ja? - Beklager det som hendte.
Vi fikk ikke tid til omkampen.
Men vi møtes snart igjen.
Før enn du tror.
Jeg er ikke så sikker.
Er du i Paris?
Vi kan ta en drink en dag.
Selvsagt kommer du alene.
- Selvsagt. - Jeg skal tenke på det.
Jeg må gå. Jeg kan ikke si "vi ses snart".
Han er her i Paris. Dere må finne ham!
- Hallo. - Hallo.
Jeg har meldeplikt.
POLITISTASJON
- Hallo. - Hallo.
- Jeg har meldeplikt. - Takk.
Annie Bragnier.
- Det har gått to dager. Gå! - La meg være.
- Nei. - Kom igjen.
Du kommer til å smile
Kom igjen, Annie
Jeg skal lage et herlig måltid.
Å ja, min lille Annie
- Hallo. - Annie Bragnier, meldeplikt.
- Hva er det? - Så lenge siden!
Er du klar?
- Klar? Vi skal på ferie. - Virkelig?
Elskede, hva drikker du?
Veldig god.
- Hva med litt is? - Ja visst.
- Pistasj. - Pistasj.
Jeg kjøper en til deg.
- Vil du ha is? - Nei takk.
Steve?
Er vi på ferie?
Hva gjør du?
Jeg drar. Jeg har fått nok. Flytt deg.
Hvorfor?
Jeg trodde vi var på ferie.
Vi kan være på ferie og jobbe.
Det er ikke morsomt.
Det vil ende dårlig.
Hva er du redd for?
Ingenting. Jeg vil bare ikke at det skal ende dårlig.
Jeg er faktisk redd for deg og Steve.
Du er redd. Vil du jeg skal slutte?
Jeg ba deg aldri om det.
Men jeg vil aldri be deg fortsette.
Hva vil du?
Jeg vil bare ha noen fredelige dager med deg.
Du var i Amerika i månedsvis.
Bare oss to, i to dager, bare to minutter.
- Slutt. - Når skal du slutte?
Jeg kommer ikke.
Jeg kommer ikke når du blir arrestert.
Cartier i Cannes, dere må være gale.
Vi blir ikke arrestert. Annie, kom igjen.
Ok?
Vi blir ikke arrestert.
Annie!
Smykker verdt 40 millioner franc.
Det er utbyttet til ranerne som slo til mot Cartier i Cannes.
De to ranerne ble identifisert av politiet.
Mannen er jugoslav, Bruno "Legionæren" Sulak,
han har deltatt
- i de fleste ranene. - Annie! Bruno er på TV!
Rundt kl. 12.30 kom to personer inn sammen.
Omtrent ett minutt etter hverandre.
De ba om å få se noen smykker.
Takket være en av de ansattes vitneforklaring
ble ranerne lett identifisert.
De er to jugoslaver, Bruno Sulak og Radisa Jovanovic.
Bruno "Legionæren" Sulak er en kjenning av politiet.
Bruno Sulak.
Bruno Sulak, forbryteren...
Den ufangelige tyven...
Mannen som rømte to ganger...
Vår tids Arsène Lupin.
...28 år gammel, hater vold.
Ransutbyttet sies å være verdt titalls milliarder...
Sulaks ran har gjort ham til den største samfunnsfienden.
En veldig snill mann.
Han har aldri avfyrt våpen.
Det er en regel han alltid følger.
Ja? Sjef! Sulak!
Hva med den drinken? Har du tid i dag?
Klokken tolv på kafeen din?
Men du kommer alene? Du lovet.
Selvsagt, jeg lover.
Hvis du finner meg på gata, ikke vær redd, jeg er aldri bevæpnet.
- Vil du ikke skyte meg? - Jeg bærer aldri våpen.
Hvis vi finner deg, skyter du ikke?
Nei.
La meg si deg noe, hvis jeg ikke finner deg, slutter jeg.
Hvis du hører at jeg har sluttet, er det din feil.
- På nyhetene? - Nettopp.
- Vi sees snart. - Vi sees snart.
Politi! Opp med hendene!
Ta av deg hjelmen.
- Hvem faen er du? - Ingen.
Jeg ble bedt om å gi denne til en fyr på kafeen.
Det er alt.
- Hvem ba deg levere den? - Bakeren.
Arrester klovnen.
- Kom igjen. - Jeg har ikke gjort noe.
Be karene dra tilbake til stasjonen.
Hendene på rattet.
Ikke gjør noe dumt, kjør rundt torget. Kom igjen.
Hvordan går det?
Bare bra. Og du?
- Likte du Cannes? - Ja, det var dristig.
Du er imponert, er du ikke?
Du ga meg ditt ord, men du var langt fra alene.
Du vet hvordan sjefene er. Jeg kan ikke gjøre som jeg vil.
Jeg sa på toget at du ikke har makt.
Se fremover.
Jeg vant.
Du tapte. Jeg stikker.
Jeg slutter.
Jeg har mer penger enn Borg.
Og jeg har aldri spilt tennis.
Du vil kjede deg på ferie. Vi sees igjen.
Stopp bilen, jeg er kvalm.
Her.
Gi dette til Annie
og be henne ringe dette nummeret fra en telefonkiosk.
Alt er der. Billetter, penger.
Ikke noe problem.
- Har du det jeg ba om? - Ja.
Her.
Er det polakken?
Han er i fengsel. Det er en fyr fra Marseille.
FØRERKORT
Det er elendig arbeid.
Og det er ikke billig.
Men du er berømt.
Folk er redde. De ber om mye penger.
Ja, jeg vet det.
Jeg ringer fra Rio. Kommer du?
Rio? Jeg ville elsket det.
- Skål, min venn. - Skål.
- Hallo? - Elskede.
Elskede, hvordan går det? Hvor er du?
Jeg er for langt unna deg.
Jeg skal krysse den italienske grensen.
Vi skal til et varmt sted, til Brasil.
Brasil?
Ja, du og jeg. Vi skal bruke alle disse pengene.
Vi skal dra til stranden, vi skal elske og le.
Vi skal spise god mat, ligge i solen, få mange barn.
Vi må slutte å gjemme oss.
Vi skal være sammen for alltid.
ID-sjekk.
- Jeg liker den ideen. - Virkelig?
Ja.
- Blir du med? - Ja.
- Drar vi? - Ja.
- Vi sees i morgen, elskede. - Vi sees i morgen.
- Hallo. - Buongiorno.
Tollkontroll. Skru av motoren, takk.
Har du legitimasjon?
Takk.
Vennligst gå ut av bilen og følg meg.
FRANSK TOLL
Jeg forstår ikke. Hvorfor et belgisk pass?
Passet er belgisk fordi faren min er belgisk
og moren min er italiensk.
- Faren er belgisk, moren er... - Jeg skjønner det.
Men jeg liker ikke passet ditt.
Så jeg venter på å høre fra ambassaden.
De vil si det samme. Er du full?
Sløsing med tid.
Jeg må til Italia. Jeg er ventet på Sicilia.
Jeg skjønner ikke!
Senk stemmen.
Ok?
Det er en kvinne som venter på meg.
- Hva sier han? - Det gjelder en kvinne.
Og kona vet det ikke.
Kjærlighet.
Ja, det er utroskap. Han skal møte en kvinne i Italia.
Han er gift, er det så?
Men det forklarer ikke passet.
Jeg liker det ikke.
Det er ikke noe å forstå. Det er sløsing med tid
å sitte her og prate.
Jeg kan ikke vente lenger. Jeg må til Italia.
Kvinnen venter på meg. Jeg kan ikke...
Å, Bruno.
Ser bra ut. Du kler å være blond.
Takk, mine herrer.
Det er over. Vi drar tilbake til Paris.
Med tog?
Kan jeg åpne vinduet?
Klart det.
Derfor, i det franske folks navn,
dømmer retten deg til ni års fengsel,
som du skal sone i Fleury-Mérogis fengsel.
Retten er hevet.
La oss hente Bruno.
Jeg venter på ham klokken seks, på heliporten.
Ja, det er min eneste sjanse!
Kom igjen. Ikke vent.
Du må alltid være beruset.
Det er alt, det eneste spørsmålet.
For ikke å føle den forferdelige byrden av tid på dine skuldre
som presser deg ned, trenger du konstant beruselse.
Men hva slags?
Vin, poesi.
Eller dyd. Velg selv.
Og hvis, på trappene til et palass, på det grønne gresset i en grøft,
i den grå ensomheten på soverommet ditt, du våkner
og beruselsen allerede er svakere, har forsvunnet,
spør vinden, bølgen, stjernen, fuglen, klokken,
spør alt som ler, stønner, løper, synger, snakker,
spør hva klokken er, og vinden, bølgen, fuglen, klokken
vil svare: "Det er på tide å bli beruset!
Å flykte fra tidens tyranni,
- bli konstant beruset!" - Elskede.
"Av vin, poesi, kjærlighet
eller dyd, velg selv."
Jeg er ikke engang der for å holde rundt deg.
Her.
- Du er sulten. - Fengselsmat...
Jeg får ikke gå til kantinen.
- Hvorfor ikke? - Jeg vet ikke.
De må være redde for at jeg gjemmer en sag i kaffegruten.
Jeg hørte om Steve.
Han ble henrettet. De ga ham ikke en sjanse.
Så mye for å avskaffe dødsstraff.
Er du enig? Du og de små kollegene dine?
Det var ikke mine folk.
Jeg har sagt opp.
- Er du ikke politimann lenger? - Nei.
- På grunn av dette? - Blant annet.
Siden du sitter her, føler jeg ikke for å jage noen andre.
Hvis du tror jeg blir værende...
Innrøm det. Du vil savne meg.
Hva skal du gjøre nå?
Jeg skal reise litt, lese, skrive.
Å skrive krimromaner, det er en pensjonert politigreie.
Ja, hvorfor ikke?
Hold deg unna trøbbel.
Son straffen din.
Du er fortsatt ung. Du har mye å oppleve.
Hvorfor sier du det?
De straffer deg hardt om du går for langt.
Det gir meg en idé. Kanskje jeg også skriver en bok.
- Om hva? - Frihet.
Kjærlighet, Middelhavet, livet. Sier ikke mer, ellers stjeler du det.
Besøket er over. Kom igjen, Sulak.
Jeg vet ikke engang fornavnet ditt.
Georges.
Det er Georges.
- Ha det, Georges. - Ha det, Bruno.
Ta vare på deg selv.
Å, du kjenner meg.
Kom igjen.
- Beklager, det er ikke lett her. - Reis deg.
Kom igjen.
Kommer du tilbake?
- Ja. - Kom igjen.
Ha det.
Vi følger planen. Jeg stoler på deg.
Walkietalkien og den åpne døren.
Jeg tar mange sjanser for Sulak.
Vent på min siste samtale og mine siste instruksjoner. Senere.
Alt er klart. Følg planen til punkt og prikke.
Blir det problemer, gå tilbake til cellen. Lykke til.
Jeg er i hovedkorridoren.
Ok, Bruno.
- Den er låst. - Den burde være åpen.
Stengt. Hva gjør jeg?
Jeg skjønner ikke. Jeg har ordnet alt.
Bruno? Jeg kan ikke høre deg.
Om planen feiler, gå tilbake til cellen.
- Hva skal det være? - Americano, to sukkerbiter.
- To sukkerbiter. - Ja.
Bruno?
Kom deg ut.
Kom deg ut. Hva gjør du med den?
Elskede,
nok en gang rømte jeg i drømme
for å sovne nær din varme kropp.
En fredelig følelse.
Tung kropp, lett sinn.
Jeg flyr, jeg svever.
Jeg føler ikke tyngdekraften i natten som omgir meg med din duft.
Jeg er ikke der lenger.
Jeg forsvinner, og endelig...
Endelig finner jeg deg for alltid.
Endelig.
Det må ta slutt en dag.
Uansett, jeg ville ikke ha blitt en hederlig gammel mann.
Men det er skjebnen min.
Jeg vet det.
Noen ganger
tror jeg at denne siste flukten vil gjøre meg
til en fri mann, for alltid.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg