Downloaded from YTS.MX
FILMEN HAR FÅTT SJELDEN TILGANG
Official YIFY movies site: YTS.MX
TIL DE KOMPLETTE OPPTAKENE AV APOLLO 13-OPPDRAGET,
I TILLEGG TIL ARKIVINTERVJUER MED MANNSKAPET,
DERES FAMILIER OG MEDLEMMER AV BAKKEKONTROLL.
FILMEN BRUKER REKONSTRUKSJON
I DELER AV HISTORIEN HVOR DET ER BEGRENSET VISUELL DEKNING,
INKLUDERT OPPTAK FRA ANDRE NASA-OPPDRAG.
320 000 KM FRA JORDEN
DEN SISTE TV-OVERFØRINGEN FRA MANNSKAPET PÅ APOLLO 13
Og 13, vi er klare på TV når dere er det.
Jeg ser ut av høyre vindu nå,
og ikke så langt unna ser dere målet.
Den begynner å se litt større ut nå.
Ok, vi får et godt bilde av målet der.
Vi kan gi dere et raskt bilde av underholdningen vår på romfartøyet.
Denne lille båndopptakeren har hjulpet oss å få tiden til å gå
på vei til månen mens den spiller melodien fra 2001.
Dette er mannskapet på Apollo 13 som ønsker alle en fin kveld og god natt.
HOVEDALARM
Houston, vi har fått et problem.
Romfartøyet Apollo 13 har fått en stor elektrisk feil.
Jim Lovell sa: "Houston, vi har et problem."
Vi har en situasjon.
…hørte et høyt smell…
APOLLO 13: EN HISTORIE OM OVERLEVELSE
FIRE MÅNEDER TIDLIGERE
Akkurat nå ved Cape Kennedy
gjør amerikanerne seg klare til å dra tilbake til månen.
Apollo 13, som er den femte måneflygningen,
og det blir den tredje landingen.
Tre unge amerikanere,
sjefen er en mann vi har sett flere ganger, Jim Lovell,
en mann med fire barn som drar på sin fjerde romferd.
Lovells væremåte har vært til glede for kollegene hans,
som er lei av primadonna-piloter.
Fred Haise fra Mississippi
var en high school-journalist som ville bli sportsreporter.
Som månemodulpilot
drar han til månens overflate med fartøysjef Lovell.
Ken Mattingly, som var best i testpilotklassen,
har nesten vært for dedikert i jobben selv til å være astronaut.
Å fly har vært livet hans, alt han har ønsket siden han var tre.
Mange har spurt hvorfor vi skal til månen.
Hva er ditt personlige svar på et sånt spørsmål?
Hovedmålet med Apollo 13 er å fortsette.
Vi håper å finne ut mye om månens opprinnelse,
og fra det, opprinnelsen til vår egen planet, jorden.
13 skal lande i et helt annet område enn Apollo 11 og 12.
Den vil lande i et kupert område
i fjellene på månen, som gjør reisen mer risikabel.
Noen av oss tror romreiser på en måte er en søken etter Eden.
Mennesket har ødelagt stedet der det er
og burde kanskje dra for å finne et annet sted.
Det er noe med rakettenes kraft som fascinerer folk.
Det var en fascinasjon for meg
lenge før NASA fantes.
Velkommen fra månen, Houston.
Jeg var på den aller første reisen til månen, på Apollo 8 i jula 1968.
God jul der oppe, Jim.
APOLLO 8 HJEMMEFILMER
Vi var så nysgjerrige, så spente,
som tre skolebarn ved et godteributikkvindu
da vi så de gamle kratrene ti mil under oss på overflaten.
Men vi klarte ikke å lande.
Vær oppmerksomme på at Julenissen fins.
Det bør dere vite.
Jim Lovell har tenkt å se en topp som ikke har blitt navngitt så langt.
Når han gjør det, skal han kalle den Mount Marilyn.
-Hva følte du under månereisen? -Jeg var engstelig.
Jeg ville ikke vært normal om jeg ikke innrømte det.
-Hva følte du da de kom ut? -Jeg ble så glad.
Julenissen fins. Mannen min sa det. Det hørtes fantastisk ut.
Og jeg er så stolt av ham.
Jeg var reserve for Neil Armstrong på Apollo 11.
Ett lite steg for et menneske…
…et stort sprang for menneskeheten.
ARMSTRONG PÅ MÅNEN
Jeg ville gjøre det samme.
Jeg er klar.
Jim, jeg lurer på hva din kone og barn føler om dette.
Kona mi vet at jeg ikke planlegger flere reiser.
Hun har vært romenke de siste seks-sju årene.
Men jeg gleder meg til å fly.
Man kommer seg vekk fra alt. Man forlater…
Forlater barna der nede.
Man får en sjanse til å reise opp og se ting i et mer ekte perspektiv.
En romreise er omtrent det samme for meg.
Jeg var ikke helt for at han skulle fly igjen.
men jeg sa aldri noe til ham.
Du må slå oddsen.
Han var den første som dro tilbake til månen for andre gang,
og jeg var ganske bekymret for det.
KAPTEIN. J. A. LOVELL JR. OG FAMILIE
Ingenting i verden forberedte meg på å være astronautkone.
Det var som å bli kastet i en gullfiskbolle.
Parader i flere ulike byer.
Og Det hvite hus.
Herr president, jeg presenterer Lovell-familien. Mr. James Lovell Junior.
Det var litt av en feiring etter Apollo 8.
Men det var en risikabel reise.
Jeg visste ikke da at det bare var en 50/50-sjanse for at de kom tilbake.
En 50/50-sjanse.
Man kan ikke si: "De kommer ikke tilbake."
Jeg har alltid blitt spurt om hvordan det er å være astronautdatter.
Det forbløffer meg at noen tror det er annerledes
enn å være min fars datter.
Foreldrene mine oppdro oss til å føle at han kanskje skulle til månen,
men det ville være som alle andres far som kledde på seg for å dra til kontoret.
Etter fire reiser, kan en mann som har gjort alt du har gjort, finne normalitet?
Jeg håper det. Jeg skal prøve etter denne.
VI ELSKER DEG, PAPPA
Vi var glade for at Jim skulle gå på månen.
Men hvorfor 13?
Noen hadde sagt at Marilyn var litt bekymret…
LEDER FOR NASA
…for oppskytingen av Apollo 13 klokka 13.13 Central Time.
Det er ganske typisk i moderne romfart
å trosse gammel overtro og ikke være redd tallet 13,
spesielt i et land som ofte utelater nummer 13
ved nummerering av etasjer og seter i fly.
Jim Lovell, sjefen, er alt annet enn overtroisk.
Fred Haise sa han skulle ønske de kunne skyte opp fredag den 13.
Ken, er du overtroisk angående Apollo 13?
Nei, jeg er veldig glad for det.
3 DAGER FØR OPPSKYTNING
Apollo 13 har et stort spørsmålstegn i kveld.
Legene bekrefter utvilsomt
at astronaut Mattingly har blitt utsatt for røde hunder.
Det er to alternativer.
Utsette flyvningen til en pris av flere hundre tusen dollar,
eller bruke vikar John Swigert Junior for Mattingly som kommandomodulpilot.
Lovell har jobbet med Mattingly i et år.
Vil ikke han tenke: "La oss vente en måned og la Mattingly få fly"?
Det er den enorme oppgaven sjefen for oppdraget har,
å sammenligne de personlige følelsene mot kostnaden av å utsette i en måned.
Vi hadde allerede utsatt fra mars til april.
Min filosofi er å aldri gå glipp av en sjanse.
Vi måtte droppe Ken.
OPPSKYTNINGSDAGEN
I dag flyr tre amerikanere ut i rommet på det farligste Apollo-oppdraget hittil,
som absolutt allerede er unikt
siden en av astronautene ikke visste at han skulle dra før i går.
Det nye medlemmet, Jack Swigert, leverte aviser for å få råd til flytimer.
Det skjedde så fort at han ikke fikk tid til å ringe familien i Denver.
Landets tyngde hviler på oppdraget.
RESERVEMODULPILOT
Man vil ikke skuffe noen.
Det er Apollo Saturn oppskytningskontroll. Tre timer, 7 minutter, 26 sekunder igjen.
KONTROLLROM
For bare noen minutter siden ankom Ken Mattingly kontrollrommet.
Ken skal assistere ved konsollen.
Synd å se deg her, Ken.
Adrenalinet i kontrollrommet økte. Det var til å ta og føle på.
Quarterbacken er flygelederen.
En flygeleder får et team på mellom 15 og 21 kontrollører.
Folk som finner ut hvordan de skal få oss dit vi vil
og trygt tilbake til jorden.
JORDEN, 384 400 KM
Vi har sett triumfene. Vi har sett tap av mannskap.
Det er her forretningsdelen av romfart blir satt sammen.
Dette er tre-trinns kjøretøy.
FØRSTE TRINN
Store motorer som får deg vekk fra jordas overflate.
ANDRE TRINN
Det andre trinnet får deg til jordens bane.
TREDJE TRINN
Tredje trinn på vei til månen.
Man ser opp og får sommerfugler i magen.
MODULPILOT
Dette er ekte. Det kommer virkelig til å skje.
Apollo Saturn oppskytningskontroll. Det er 25 minutter igjen.
Tjuefem minutter…
Jeg hadde planlagt å ikke dra til oppskytingen
og fant på alle mulige unnskyldninger.
I siste øyeblikk bestemte jeg at jeg ikke orket tanken på å ikke se ham igjen,
og jeg måtte ta med barna og si farvel.
Jeg hadde venner hvis fedre hadde vært i ulykker eller blitt drept,
så jeg var alltid redd for å se oppskytningen,
og jeg hadde alltid vondt i magen.
Oppskytingssekvensen har startet.
Femtiseks sekunder, og Apollo 13 er fortsatt klar.
Inne er det ikke mye man kan gjøre.
JIM LOVELLS STEMME
Ved problemer brukte vi avbryterhåndtaket, som ville avfyrt rømningsraketten.
Man kunne høre at ventilene åpnet seg
og drivstoffet begynte å buldre ned i de store rørene.
Tretten, tolv, elleve, ti, ni, åtte…
Tenningssekvensen har startet.
…seks, fem, fire, tre, to, en, null.
Klokken går.
Vi har forpliktelse, og vi har oppskytning 14.13.
Vi var så nære som det var mulig å være.
Jorden bare ristet.
Dette er kontrollrommet i Houston. Vi har en god første fase nå.
Rotasjon fullført, og vi svinger.
Høyde, 1,9 km.
Hastighet, 450 meter per sekund.
Første punkt er klart. Presset stabiliserer seg.
Etter ett minutt og ti sekunder har vi en høyde på 4,1 nautiske mil.
MILES FRA JORDEN
Høyde 27 km, delingen skjer snart.
Gå for delingen.
Gå for delingen. Mottatt.
Innvendig.
Jim Lovell fortalte at innvendigmotoren på andre trinn slo seg av tidlig.
Fly bekreftet. Femte motor nede.
Vi har hørt at midtmotoren av de fem har sluttet å virke.
Og de fortsetter på bare fire av de fem motorene.
Houston, hva skjer med motor 5?
Vi vet ikke hvorfor innvendig skrudde seg av tidlig.
AVBRYT
Du ser ingen problemer med den?
Nei…
Negativt.
Alle de andre motorene virker.
De andre motorene virker. Alt ser bra ut.
De har hørt at de kan fly på fire motorer. Det tar litt lenger tid å komme dit.
På dette tidspunktet, nesten i bane.
Ingenting er som en interessant oppskyting.
Nesten hver eneste flytur går noe galt.
Jeg sa: "Det er krisen vår.
Vi er på vei."
Under oppskytingen rapporterer en lege følgende makspuls for de tre i mannskapet:
Kommandør Jim Lovell hadde en makspuls på 116.
Jack Swigert hadde en makspuls på 102.
Og Fred Haise hadde også en makspuls på 102.
Det er en interessant tur.
Se på det.
Det er virkelig ingen tyngdekraft.
Apollo 13, Houston, din foreløpige bane her nede ser bra ut.
Mottatt, Houston, og det ser bra ut å være her oppe igjen.
En av de mest fascinerende delene av romfart
er observasjonen av jorden.
Ting blir mye mindre.
Landene ser mindre ut,
og alle problemene ser ut til å være mindre.
Det er en beroligende effekt
å sitte der oppe og se at store land flyr forbi så rolig.
Det er vanskelig å se for seg hvorfor folk ikke kan leve i fred.
Etter at astronautene har sjekket alle systemene,
ber instrumentenheten, hjulpet av meldinger fra datamaskinene
i kontrollrommet i Houston, tredje trinn om å tennes igjen.
Og Apollo er på vei til månen.
Romskipets mannskapsrom, bo- og arbeidsområde er kommandomodulen.
Det er den eneste delen som kommer tilbake fra månen.
Apollo-romfartøyet har en servicemodul som rommer oksygentankene,
elektronisk utstyr, strømforsyningen og drikkevann.
Romfartøyet separeres fra tredje trinn,
gjør en U-sving…
…kommer tilbake…
…kobler seg til månemodulen,
som vil frakte to astronauter til månens overflate.
Vi er koblet til, Houston.
Veldig bra.
Og det er slik de to skipene flyr til månen.
Vi viser at Apollo 13 er 24 916 nautiske mil fra jorden.
Vi dro for å se på oppskytningen,
kom hjem.
De hadde satt små bokser i huset vårt. De ble kalt squawk-bokser.
-Man hørte alt som foregikk. -Vi vil gjerne høre nyhetene.
Skal vi se. Beatles har kunngjort at de ikke lenger vil opptre som gruppe.
Ting hadde gått som smurt.
Det var bare enda et, hans fjerde oppdrag.
Jeg hadde en squawk-boks på hvert rom.
Jeg hadde dem på hele tiden. Selv når jeg la meg, hadde jeg dem på.
Fred holder på med favoritthobbyen.
Han fikser hengekøya.
Det er vanskelig å legge seg i en hengekøye.
Jeg vet ikke om jeg svever vekk fra den, eller om den beveger seg vekk fra meg.
Vi går og legger oss nå.
Ok, Jim. God natt.
Da vi var unge, satt vi på taket av bygningen jeg bodde i.
Jim pekte på de forskjellige stjernene for meg,
og han sa: "Tenk at en dag kan man reise dit."
Han forutså det i 1952.
Helt utrolig.
Jim Lovell vokste opp i Milwaukee.
Han giftet seg med kjæresten, Marilyn Gerlach.
De fikk to gutter og to jenter.
Vi møttes på videregående.
Det var tidlig på 40-tallet.
Faren hans døde da Jim var 12 år gammel.
Han bodde i en ettromsleilighet med moren sin.
Han sov på sofaen, for det var alt hun hadde råd til med den leiligheten.
Han kom og spurte om jeg kunne gjøre ham en tjeneste.
Jeg sa: "Hva?" "Vil du dra på prom med meg?"
"Jeg vet ikke. Jeg kan ikke danse."
Han sa: "Jeg kan lære deg."
Da vi bestemte oss for å gifte oss, visste jeg ikke at han var testpilot.
Jeg visste at han ville bli pilot.
Før jeg visste ordet av det, ville han jetfly, og jeg gikk med på det.
I 1962 var han en av ni menn av over 200 som overlevde den intensive undersøkelsen
og ble medlem av den andre gruppen astronauter.
Vi var 32 prøvekaniner som kom inn døren uten å vite hva som ville møte oss.
Det var kanskje det verste jeg har opplevd fysisk i hele mitt liv.
Mange så på det og sa: "Dette er galskap."
En rakett ble sprengt nesten annenhver dag nede ved Cape.
Jeg mistet mange venner.
Man dro alltid i begravelser.
De dagene var tøffe for oss damene.
Jeg tror det var få som trodde vi skulle lande på månen innen tiårets slutt.
Krigen i Vietnam fortsetter.
Det var en dårlig tid for landet.
Med opptøyer og attentat…
Martin Luther King har blitt skutt og drept i Memphis i Tennessee.
Og en krig.
Vi er rike på goder, men slitne i ånden,
og strekker oss med fantastisk presisjon mot månen,
men havner i en voldsom splid på jorden.
Jeg følte at jeg var del av noe som endelig ga glede til det amerikanske folk.
UTSIKT OVER JORDEN FRA APOLLO 8
Belønningen overskygger risikoen.
Jim, du har vært på flere reiser enn noen andre.
Har du kjent frykt?
Jeg tror de som sier at de ikke har det, lyver for seg selv.
ÉN DAG FRA MÅNEN
Apollo-romfartøyet og de tre mennene om bord
er på god vei til å motbevise alle teoriene om ulykke og tallet 13.
Apollo 13, som ble skutt opp 13 minutter over timen på lørdag,
tilbringer en svært begivenhetsløs 13. april i rommet.
Ved tidligere reiser var presserommet i Houston
fullt av omtrent 2 500 korrespondenter.
Men bare rundt 500 dukket opp denne gangen.
Sikkert fordi det å gå på månen nå nesten var rutine.
Apollo-kontroll Houston står klar for TV-sending.
Vi dro til kontrollrommet for å høre på mennene.
Det var bare betryggende å se Jim.
Ok, du er på skjult kamera.
Det vi skal gjøre for dere i dag, er å ta dere fra Odyssey til Aquarius,
landingsfartøyet.
Jeg står nå med hodet ned i bakken når jeg kommer til månemodulen.
Den merkelige fuglen, månemodulen, hvordan fungerer den?
Dette er romskipet som brukes til å ta menn ned til månens overflate.
To av tre astronauter går inn i den ved å krype gjennom denne tunnelen.
De løsner fra kommando- og servicemodulene,
og de flyr ned til månens overflate.
Ok, jeg ser ut av vinduet nå,
og ikke så langt unna kan man se målet.
Den begynner å se litt større ut nå.
Denne lille båndopptakeren har vært en stor fordel
for å fordrive noe av tiden på reisen til månen.
Dette er mannskapet på Apollo 13 som ønsker alle en fin kveld og god natt.
Alt går bra om bord på Apollo 13.
Vi vil at du skal sjekke C-4-propellen.
Ok, Jack, batteriladingen er avbrutt på batteri B.
Vi har en detaljert sjekkliste før vi legger oss.
Vi ser det, Jack.
Vi gjør oss klare til å stenge den.
13, vi har én ting til når dere får sjansen.
Vi vil at dere skal røre i kryotankene.
HOVEDALARM
Ok, Houston, vi har fått et problem.
Dette er Houston. Si det igjen.
Houston, vi har fått et problem.
Vi har underspenning i strømforsyning B.
Avvent 13. Vi ser på det.
Mannskapet har rapportert at strømforsyning B viser underspenning.
Jeg kan ikke tro pulsen som blir registrert.
-Ser ut som 189. -Virkelig?
Den økte da det skjedde.
Vår første tanke var at vi ble truffet av en meteoritt.
Vi hørte et stort smell i forbindelse med advarselen.
Oksygentank nummer to viser null. Ser dere det?
Det kan ikke stemme.
Jeg forstår ikke.
-Du tror ikke på trykket i oksygentank 1? -Nei.
Dataen gir ikke mening.
Vi aner ikke hva som foregår her.
Kan vi gi dem noen ledetråder?
Ser vi på instrumentene, eller har vi et ekte problem?
Houston, det ser ut for meg, når jeg ser ut av luken, at vi lekker noe.
Vi lekker noe ut i verdensrommet.
Det er en slags gass.
Herregud.
Her er en spesialrapport om Apollo 13.
Romfartøyet Apollo 13 har fått en stor elektrisk feil.
Jim Lovell og Fred Haise rapporterte et høyt smell.
De så også drivstoff, tilsynelatende oksygen og nitrogen som lekker,
og målerne for de gassene viste null.
Vi sa: "Dette fartøyet dør.
Snart vil vi være helt tomme for oksygen."
Houston, hører dere oss?
Ja, vi hører dere.
Vi prøver å komme på noen gode ideer.
Jeg vil bruke kryoen så mye som mulig.
…så fort som mulig tilbake…
…du har ikke noe annet valg enn å gjøre det.
Vi kan ha mistet det…
Ok, la oss holde roen.
La oss løse problemet, men ikke gjøre det verre ved å gjette.
Vi har et stort problem.
Vi er rundt 300 000 km fra jorden. Omtrent 80 000 km fra månens overflate.
Vi kom frem til at vi hadde en slags eksplosjon om bord i romfartøyet.
To brenselceller virker ikke, og de er hovedstrømgenereringen.
Vår siste brenselcelle er døende.
Mindre enn to timer fra nå.
Det er slutten.
To av tre brenselceller virker ikke. Vi når ikke månen.
Apollo 13 er nå to tredeler av veien til månen,
300 000 km fra jorden, på et punkt der selv i en nødssituasjon,
er det mer effektivt å svinge rundt månen heller enn en umiddelbar avbryting.
Vår jobb nå er å starte en ryddig evakuering
fra kommandomodulen til månemodulen.
Ok, alle flygeledere,
få noen til å finne ut minimumskraft i månemodulen for å opprettholde liv.
Det er ganske risikabelt.
Dette er oberst Stafford som venter på visepresidenten.
Hallo, visepresident.
Hvor ille er det?
Vi aktiverer månemodulen som en livbåt. Takk Gud for at vi har den om bord.
Ja, du sa det.
Den vil gi vann, oksygen og strøm.
Vi vil skru av kommandomodulen snart.
Det er en ganske kritisk situasjon, men vi jobber som gale med den.
En hektisk scene her,
dyp konsentrasjon i kontrollrommet i Houston,
og astronautene Jim Lovell, Fred Haise har nå kommet til månemodulen Aquarius,
så de kan bruke dens strøm og oksygen for å overleve.
Aktivering 20.
Oppstart er et enkelt begrep,
men det er ikke som en lysbryter i huset ditt.
Vi hadde aldri startet en månemodul under slike omstendigheter.
Og vi hadde aldri vurdert å slå av en kommandomodul helt.
-EECOM. -Vær så god.
Ok, vi har en oppdatering om tiden.
Ser ut som om vi har 15 minutter.
CAPCOM,
vi er tomme for strøm om 15 minutter.
Mannskapet har 15 minutter på å starte månemodulen.
Det tar rundt 20 minutter.
Vi har ikke mye tid.
Fred, vi har omtrent 15 minutter med strøm igjen i kommandomodulen.
Takk, Jack.
Fred Haise starter fortsatt månemodulen.
Ok, ro ned!
Astronautene blir stresset.
En sier: "Ta det rolig mens vi løser problemet."
Ok, 13. Dere snakker samtidig. Én av gangen, takk.
Det viktigste er at han må overføre navigasjonsdata
fra kommandomodulens datamaskin, som er døende, til månemodulen.
Jeg vil at du dobbeltsjekker utregningen min.
Tre eller fire minutter.
Dataoverføringen må være helt perfekt.
Jeg var så redd for å skrive feil tall.
Tre, fem, seks, seks, ni.
Én, seks, tre, fire, to.
Aquarius er tre, null, to, to, seks.
Tre, fire, fem, ni, to.
Null, én, én, sju, ni. Over.
Hvordan er utregningen?
Vent, vi sjekker.
Aquarius, regnestykket ditt ser bra ut. Vi får god månemoduldata.
Vi er fortsatt i live. Vi sitter fortsatt og puster.
-Houston, Aquarius. -Vær så god, Aquarius.
Ok, Odyssey er helt avslått nå.
Det er der vi vil være, Jim.
Vi holdt pusten.
Vi hadde valgt retning, og det var bare senere
vi ville finne ut om vi hadde valgt riktig.
Vi var i en overlevelsessituasjon.
Verdensrommets største drama hittil. Etter en mystisk ulykke i går kveld
kjører Apollo 13 fortsatt mot månen, men oppdraget har blitt drastisk endret.
Det vil ikke lenger få astronautene til månens overflate.
I stedet er oppdraget å få astronautene trygt hjem.
-Hvordan går det i dag? -Det går bra i dag, takk.
-Hallo? -Hei, Marilyn. Det er Ken.
Hei, hør her, Ken, jeg er naturligvis bekymret.
Hvordan ser det ut i dag? Barna mine er ikke våkne ennå.
De vet ikke engang hva som foregår, for de sovnet før dette skjedde i går.
Jeg lurte på hva jeg skulle si.
Nå er de på vei tilbake. Jeg vet ikke om det skjedde før du la deg.
Jeg la meg ikke før klokka fire og våkna klokka fem.
Jeg har ikke fått mye søvn. Man ser det på TV og kan ikke tro alt.
Det er bare med liten margin
at vi skal få Lovell, Haise og Swigert tilbake i live.
Jeg kom inn etter å ha sett Jim på romsenteret.
Ulykken skjedde fra da jeg forlot NASA til jeg kom hjem.
Vi så på TV hva som foregikk.
Det er så mye vrakrester fra eksplosjonen som fortsatt virvler rundt romfartøyet
at de har problemer med å justere seg.
Det var bare ti prosent sjanse for at han ville komme tilbake.
Jeg ville bort fra alle.
Alle rom i huset var fullt av folk, og det eneste stedet jeg var alene,
var på badet.
Jeg gikk ned på kne og ba.
Hvor kritisk er situasjonen nå, mener du?
Jeg tror det er like kritisk, kanskje den mest kritiske situasjonen
vi har hatt så langt i et bemannet romfartsprogram.
Er astronautene trygge?
De er trygge i den forstand
at vi har stabilisert situasjonen nå, tror vi.
Og vi må fortsette å holde situasjonen slik og få dem hjem.
Man kan føle trøbbel i dette rommet.
Ok, alle sammen, vi har en rekke langdistanseproblemer,
livbåtproblemer knyttet til månemodulen.
Diskusjonene her i kontrollrommet
har å gjøre med forbruksmaterialet som var i romfartøyet.
Strøm, vann…
Vi hadde to dager med forbruksvarer, oksygen, vann og strøm.
Men det ville ta fire dager å få mannskapet hjem.
Vi måtte finne ut hvordan vi gjorde livbåten om til et redningsfartøy.
Vi visste at vi var i trøbbel.
Månemodulen ble bare laget for to personer.
Vi var tre personer, og vi var minst 90 timer hjemmefra.
Aquarius, Houston. Hører dere oss?
Klart og tydelig.
Mottatt, samme her. Vi diskuterer fortsatt neste trekk.
La oss sørge for at det blir bra.
KONTROLLROM
Vi har funnet ut at noen astronauter jobber i en simulator
her på senteret for romfartøy
og prøver å kopiere forholdene til mennene ute i rommet.
Backupgjengen, inkludert Ken Mattingly, mannen som ikke dro,
brukte mye av natten på å prøve ulike forslag.
CAPCOM, skip.
Da vi nærmet oss månen,
måtte vi ta en grunnleggende avgjørelse om hvor raskt vi ville tilbake til jorda.
EVALUERINGSROM
Vi måtte improvisere måter å få strøm og vann til å vare lenger.
Vi måtte finne et svar på noen dager, som vanligvis tar måneder og år.
Vi er utenfor alle kjente design- og testgrenser for romfartøyet.
Dette er Apollo kontroll.
Det er tatt en beslutning om å utføre en tenning av nedstigningssystemet.
Den nåværende tanken er å bruke månemodulens nedstigningssystem,
den store motoren i månemodulen, for å få hele romskipet
til en høyere hastighet når de kjører rundt bak månen
og komme tilbake til jorden en dag tidligere.
Da vil de kjøre rundt månen
rundt klokka ni i kveld Eastern Standard Time,
og tenningen vil fremskynde reisen tilbake til jorden.
Ved å sette inn et ekstra støt, sparer man en dag,
og den dagen kan bokstavelig talt handle om liv og død.
Hallo, for et mareritt.
Planen er å tenne raketten i 250 meter.
Ja.
Hold meg oppdatert, ok?
Moren min ville ikke at jeg skulle vite hva som foregikk.
Jeg husker at jeg gikk på skolen.
Alle kom bort til meg. De sa: "Kommer de tilbake?"
En gutt kom bort til meg og sa: "Jeg er lei for at faren din skal dø."
Jeg måtte dra hjem. Jeg kunne ikke bli på skolen.
Alle min mors gode venner var nede rundt kaffebordet vårt,
og fader Raish fra kirken var der.
Han holdt nattverd.
Jeg løp forbi alle damene, slengte igjen døra og løp ut.
Moren min kom etter meg.
Hun gråt og sa:
"De finner ut hvordan de kommer tilbake.
De og kontrollrommet skal finne en vei tilbake."
Vi nærmer oss månen.
Apollo 13 er nå 421 nautiske mil over månen.
Houston?
-Vær så god, Aquarius. -Vi går inn i månens skygge nå.
Solen har gått ned, så vidt jeg kan se, og stjernene kommer frem.
Se på de stjernene.
Jeg tror ikke folk innser at det ikke er natt ute i rommet.
Det er dagslys 24 timer i døgnet, for det ikke er noe mellom deg og solen.
Første gang du ser natt igjen, er når du går inn i månens skygge.
Og jeg tror at mørket der, etter tre dager med sollys,
gjør stjernene svært strålende.
God kveld, alle sammen. I rommets dystre, svarte stillhet,
en ekte cliffhanger.
Det skadde Apollo 13-romskipet svinger rundt månen
og prøver å halte hjem så godt det kan.
Vann, oksygen og strøm er tilfeldigvis mangelvare
med nesten tre dager igjen.
MILES FRA JORDEN
Det er én time og sju minutter til tenningen.
Vi sa: "Jøss, se på det."
Den røffe naturen viste et veldig uvennlig og bisart sted,
ulikt noen steder der vi ønsker å være.
Jeg kan til og med se Mount Marilyn herfra.
Når man var der ute, så man jorden slik den virkelig er.
Bare en liten planet. Det var veldig vakkert.
Hvis man holder tommelen på armlengdes avstand, kan man slette den helt.
Man begynner å tenke: "Alt jeg kjenner,
familien og vennene mine, alt er der nede på den lille greia."
Man fjerner tommelen og sier: "Jeg må tilbake dit."
La oss fikse kameraene. La oss sette i gang tenningen.
Vi har én sjanse nå.
Klokken viser 49 minutter til tenningen.
Verdenspressen sluttet å følge med under den siste krisen på Apollo 13.
Men plutselig endret ting seg.
Nå høres historien på alle språk.
En reporter gikk glipp av krisen,
og på mandag ble han lei av å dekke en rutinemessig romreise,
så han dro til Mexico på en kort ferie.
Han kom tilbake, gikk inn på presserommet: "Har jeg gått glipp av noe?"
Peter, gi meg modellen.
-Ok. -Den modellen.
Og nå fra Apollo 13,
midlertidig stillhet mens mannskapet konsentrerer seg om siste forberedelser
for tenningen som vil hjelpe dem hjem til jorden.
For det første, den eneste motoren som fungerer, er den der.
Månemodulens nedstigningsmotor.
Nedstigningsmotoren som skulle hjelpe dem å lande på månen,
brukes til å fremskynde returen
for å garantere at de ikke går tom for strøm.
Det vi må være forsiktige med,
er at de aldri har planlagt å bruke disse systemene til disse manøvrene.
MÅNEKONTROLLINGENIØR
Hvis motoren slår seg av under tenningen…
Alle føler at det vil fungere.
Vi har to romskip som ikke var ment å festes sammen
og fløyet på den måten.
Resultatet, om det lykkes,
en viktig forbedring i den smale sikkerhetsmarginen.
Jeg tror at flygeleder Gene Kranz må ta avgjørelsen når som helst.
Snart er det ingen vei tilbake. Klar/ikke klar for tenningen.
-RETRO? -Klar.
-GUIDO? -Klar.
-Styring? -Klar.
-Kontroll? -Klar.
-TELMU? -Klar.
Ok.
CAPCOM, start tenningen.
Com, datamaskinen er hans.
Ti sekunder igjen.
Aquarius, Houston. Over.
Vær så god, Houston.
Jim, start tenningen.
Start tenningen
Mottatt. Jeg forstår. Start tenningen.
Vi hadde én motor igjen.
Hvis dette ikke fungerer, sliter vi.
-Vi har tenning. -Mottatt.
Motoren er på.
DRIVKRAFT
Vi brenner 40 %.
Kontroll på.
-Ser bra ut. -Mottatt.
-Hundre prosent. -Mottatt.
Gass opp til 100 %.
Tre minutter inn i tenningen.
Hvordan ser det ut?
Kammertrykket er litt høyt.
Det er det.
Følg nøye med.
CAPCOM, påminnelse, nedstigningsregulator 1 skrus av.
Nedstigningsregulator 1 er av.
Driftsstans.
Det var en bra tenning.
Bra tenning, Aquarius.
Fartøysjef Jim Lovell melder om stans.
Motoren er av. Vi er 79 timer, 32 minutter inn i reisen.
Det var en ganske vellykket tenning.
Jeg må si at jeg ble veldig imponert av hvor rolig det var,
spesielt fra kontrollrommet og også fra romfartøyet.
Bra tenning, Aquarius.
Vi skrur av alt så fort som mulig.
Mottatt. Forstått.
Lovell spør om han kan skru av de fleste instrumentene
så fort som mulig, for å spare på den viktige strømmen.
Etter at tenningen var over,
visste vi at vi var i bane for å få mannskapet hjem,
men vi var ikke helt sikre.
Målnivået under strømavbrudd er å holde det på minst 14 ampere.
Et par lyspærer.
NEDSTIGNINGSKRAFT
Vi har mange avveininger å gjøre.
Slå av viftene og varmen.
VARMEOVNER
KABINVIFTE
Det var stille. Det var da man virkelig begynte å tenke.
Det var veldig vanskelig.
Andre gang jeg hadde vært ved månen og så nær.
Dette var siste gang jeg var her.
Så månelandingsdelen av Apollo 13-oppdraget
ble avlyst og glemt.
Planen er å holde strømmen nede.
De driver til fredag morgen.
TRE DAGER FRA JORDEN
Apollo 13 går fortsatt på line langt ute i rommet.
På kommandosenteret tok de ett skift med flygeledere fra kontrollrommet
og satte dem til å finne løsninger på de neste problemene.
Et av problemene er luften de puster inn.
Mannskapet ble kvalt.
Pusten deres hadde forgiftet atmosfæren i romskipet
med karbondioksid.
De har et midlertidig system for å rense luften for karbonmonoksid.
Vi anbefaler at dere bruker en våtserviett,
eller skjærer av en del av en sokk og stapper den inn,
eller krøll sammen litt teip og bruk det.
Det virker, men ingen vet om det vil fortsette.
Vil de holde ut i to og en halv dag til de plasker i Stillehavet?
Det kan bli mer trøbbel for astronautene.
Det er rapporter om at en tropisk storm kalt Helen
nærmer seg landingsstedet i Stillehavet og bygger seg opp.
Slik ligger vi an på denne Apollo 13-flygningen.
En reise som ser ut til å ha hatt ulykke helt fra begynnelsen.
Vi er ikke trygge ennå.
Men vi var fortsatt i live.
Vi får bare fortsette fremover.
Enda et notat av interesse for mannskapet.
Si at de ikke trenger å sette et kjøleskap om bord.
Jeg tok med noen pølser, og de er praktisk talt frosne.
Mottatt, Jim.
Det ser ut til å være litt kjølig i kommandomodulen akkurat nå.
Det er 3°C.
Det begynte å bli kaldt.
Vannet rant fra veggene og vinduene.
Vi hadde ikke klær til å holde oss varme.
Sover noen i kommandomodulen nå, Jim?
Nei, Joe. Det er for kaldt der inne, men jeg har Fred til høyre for meg.
Tre grader er mye kaldere enn det var i går kveld.
-Har Jim sovet i det hele tatt? -Nei…
-Er han våken? -La meg fortelle hva jeg ser.
Jim sov ikke.
Legene tenkte at jeg kunne overtale Jim til å hvile, for han sov aldri.
Jeg sa jeg ikke kunne gjøre det, for jeg ville bare dra dit
og sikkert bryte sammen foran verden.
Jeg klarte det ikke.
Det ville vært vanskelig for ham også.
Selv om vi tenkte på familiene våre, snakket vi ikke om dem.
Vi visste at de ba for oss, men vi var opptatt med å komme hjem
så de ikke trengte å bekymre seg for oss.
Alt går som smurt i Timber Cove, Jim.
Det høres bra ut.
President Nixon kjørte fra Det hvite hus
til Goddard romfartssenter for å holde seg oppdatert.
En talsmann sa at presidenten var bekymret og håpet
astronautene ville komme trygt tilbake.
TO DAGER FRA JORDEN
Angående den manøveren som vi overførte til den manuelle søylen.
Nedstigningssystemet ble satt til 10 % gjennom hele tenningen, ikke sant?
Ja.
Vi gikk tilbake og omkonfigurerte målet, ikke sant?
Det var noe som fikk fartøyet til å drive litt.
Data sier at dere må utføre manøveren. Dere flyr ikke inn i atmosfæren nå.
Av en eller annen grunn gled banen ut.
Vi har et område vi må komme gjennom. Det er bare to og en halv grad bredt,
og om man er for grunn, spretter man ut av atmosfæren.
Vi ville kjørt forbi jorden.
Vi hadde kommet tilbake,
men mannskapet ville vært borte for lengst.
Hva skjer som vi ikke forstår?
Hvorfor?
Det plaget meg.
Jim?
Situasjonen er at for øyeblikket kommer vi inn litt for grunt.
Flyr vi for grunt?
Hvis dere får data fra oss, er det det viktigste.
Apollo 13 er ute av kurs.
Hvis astronautene ikke kan korrigere banen,
vil de tre amerikanerne dø i rommet.
Om de ikke kom seg gjennom vinduet, ville de sprette ut i rommet,
og de ville flydd rundt til de gikk tomme for oksygen.
Så måtte jeg sett ham for meg sånn.
Så skummelt det ville vært. Hva han ville tenkt?
Ok, Jim, for å komme inn litt brattere, skal vi ha en manuell tenning.
Manuell?
Høres ut som noe vi fant på på Apollo 8.
Alle lurte på om du ville huske det. Det gjorde du.
Jeg trodde jeg aldri måtte bruke det.
Enda en tenning som aldri har blitt gjort.
Vi måtte tenne igjen,
men datamaskinen var nede. Styringssystemet fungerte ikke.
Autopiloten var av.
Vi måtte gjøre det manuelt.
Vi måtte bruke jorden som mål
med et lite sikte vi hadde i vinduet på månemodulen.
Jeg vet at når den motoren går på,
vil jeg aldri klare å holde jorden i siktet selv.
"Fred, sørg for at jorden ikke går frem og tilbake.
Jeg stopper den fra å gå opp og ned.
Jack, ta tiden med armbåndsuret ditt."
Tenningstid på 14 sekunder.
Ett minutt igjen.
Denne manøveren må fungere.
Vi er helt på randen.
Jeg er klar nå.
Ti sekunder igjen.
-Tenning. -Vi kjører.
Drivkraften ser bra ut.
2,3 meter i sekundet.
Hvordan løser vi det?
Stans motoren.
Skru av.
Ok, nå.
Godt gjort.
En ekte, koordinert kaosmanøver.
De tre astronautene drar hjem gjennom en ørken av rom
med lite oksygen og vann.
Kanskje denne historien en dag vil bli sett på som en lignelse.
Jorden er også et roterende romskip.
DRAMA PÅ LIV OG DØD MOT MÅNEN
Vi er astronauter.
Oksygenet og vannet vårt blir også mindre.
Men vi har ikke noe sted å dra.
Er det snø der inne?
Er det hva?
Om det snør?
Nei, ikke helt.
Dere får litt tid på stranden til å tine etter denne opplevelsen.
Det høres flott ut.
Vi var bekymret for mannskapets tilstand.
Freddo, Fred Haise, hadde fått høy kroppstemperatur,
rundt 40 grader, alvorlig dehydrert, alvorlig urinveisinfeksjon.
Vi innså hvor desperat det var om bord romfartøyet.
Landingsværet i morgen blir bare bedre.
Hold ut. Det er ikke lenge igjen.
Mindre enn 14 timer fra den planlagte returen
må astronautene føle at hver time består av mer enn 60 minutter.
Vi tror vi har alle overraskelsene løst.
Jeg håper det, for i morgen er det eksamenstid.
RETURDAGEN
SJØLANDING FOR ASTRONOMER ALT SER BRA UT
I dag har det vært uttrykk for håp om at mannskapet kommer trygt tilbake.
Hele verden følger Apollo 13s tilbakekomst.
I nesten alle byer har folk bedt for astronautenes liv.
BØNNER FOR APOLLO 13
Ti tusen sluttet seg til pave Pauls i bønn i Peterskirken.
Jeg trodde aldri at noe sånt ville påvirke verden slik det gjorde.
Aldri har så mange bedt samtidig for sikkerheten til et oppdrag som dette.
KLARE TIL Å LANDE
Tusenvis er samlet
på Grand Central Station her i New York City.
Walter, selv om rapportene du har hørt er relativt selvsikre,
tror jeg det fortsatt er en følelse av noe illevarslende ved denne reisen.
De trenger mye hell og bønner, og vi skal få dem trygt hjem.
Jeg ser ut vinduet.
Jorden nærmer seg som et høyhastighetsgodstog.
Alt måtte nå skje til riktig tid. Det var ingen vei tilbake.
Vi var på vei hjem.
Det er et grusomt paradoks at jo nærmere de kommer jordens trygghet,
jo nærmere kommer øyeblikket med den kanskje største faren.
Å komme tilbake inn i atmosfæren er vanskelig,
ganske ulikt normal retur til jorda.
Vi har månemodulen. Det er livbåten vår.
Vi har en død servicemodul der eksplosjonen skjedde.
Vi har kommandomodulen,
som vi skal komme tilbake i, men med begrenset strøm.
Vi må skille alle delene
så vi kan få gjengen tilbake gjennom atmosfæren.
For første gang siden ulykken vil kommandomodulen operere på egen hånd.
Kommandomodulens varmeskjold vil absorbere varmen på 2700°C på vei inn i atmosfæren.
Først måtte mannskapet slå på kommandomodulen.
Ok.
Vi slo den ikke av på en elegant måte.
Vi gjorde det vi måtte gjøre ganske raskt,
og den hadde vært i en fryserlignende tilstand i fire dager.
Vi visste ikke hvordan den ville oppføre seg.
Hallo, Aquarius. Houston. Hører du meg?
Veldig godt, Ken.
Jeg tar det fra begynnelsen.
Vi begynner med en tidslinje…
Fred Haise har gått gjennom en lang liste med kontrollrommet.
Sjekkliste for normal landing. Det blir noen…
Om under to timer må alle tre være inne i kommandomodulen,
og de må inn i atmosfæren. Nå er det kritisk.
Aquarius. Houston.
Vær så god.
Dere kan starte kommandomodulen.
Jack går inn i kommandomodulen nå.
Ok, Jim.
Vann samlet seg overalt.
Vi måtte ta et håndkle og tørke av instrumentpanelet for å se instrumentene.
Ok, flygeledere.
Vi er stille og følger signalene i tilfelle det er noen strømproblemer.
Ok, fortsett.
Vi begynte å slå på kommandomodulsystemene,
system for system.
Vi startet på én rad, trykket på seks og stoppet et øyeblikk.
Vi ventet for å se om vi luktet isolasjon som brant.
NEDTELLING
Vakkert. Ser bra ut.
Houston. Aquarius. Odyssey prøver å ringe. Hører dere dem?
Odyssey. Houston, over.
Hører dere meg?
Vi hører deg, kjære.
Du ser bra ut på bakken, Odyssey.
Ken, dette er Jim.
Ja, sir.
Vi setter pris på alt du har gjort.
Mottatt.
Vi følger selvsagt med på dere og gjør alt vi kan.
Det er bra, Ken.
De forbereder seg på å slippe servicemodulen.
Vi er interessert i å ta noen bilder av den, hvis vi kan.
Slipp servicemodulen når du er klar.
Ok, høres bra ut.
Jeg har henne, Houston.
Det mangler en hel side av romskipet!
Hele panelet er sprengt ut, nesten fra basen til motoren.
Det er et rot.
Det er ikke til å tro.
Oksygentankene sto under varmeskjoldet.
Så da de eksploderte, rev de av siden på fartøyet.
Spørsmålet er, hva annet skjedde? Hvordan er tilstanden til varmeskjoldet?
…SKADEN BESKREVET SOM "ET ROT"…
Varmeskjoldet var direkte koblet til servicemodulen,
og alle panelene på servicemodulen ble sprengt av.
Hvilken tilstand er varmeskjoldet i? Livene deres avhenger av varmeskjoldet.
Vi venter på rapporter om at månemodulen er sluppet.
På tide å forlate livbåten.
Klar til siste frakobling.
Det vil være en viss nostalgi når vi sier farvel til…
-Vi er klare. -Avvent.
Månemodul slippes.
Man kunne se den gli sakte av gårde.
Det var trist å se det.
Farvel, Aquarius, vi takker deg.
Mennene har på visse punkter under oppdraget vært veldig nær døden.
Man kan ikke understreke det nok. De har nesten dødd.
Når de kommer tilbake til jordens atmosfære,
lurer jeg på om vi kan ta en kjølig, skjematisk titt
på hva slags farer de står overfor.
Romfartøyet kommer inn ved 120 000 meter. Så pløyer det inn i atmosfæren.
Atten sekunder senere kan de ikke kommunisere
fordi atmosfæren kutter radiobølger.
Først etter tre minutter og 36 sekunder kommer de ut av kommunikasjonsbruddet.
Inntil tre minutter og 36 sekunder ved vi ikke om varmeskjoldet har virket,
om de fortsatt er i live, om stresset har vært for mye for kommandomodulen.
Men etter å ha kommet inn i atmosfæren i 40 000 km/t,
treffer fartøyet vannet i ikke mer enn 35 km/t.
Det er et teknologisk mirakel.
Tretten minutter fra forventet ankomst i atmosfæren.
Hastighet nå er 10 864 m/s.
Mottatt.
Flygeleder Gene Kranz går nå rundt og spør kontrollteamet om status.
Snart er det ingen vei tilbake. Er dere klare?
-RETRO? -Klar.
-GUIDO? -Klar.
-Styring? -Klar.
-Kontroll? -Klar.
-TELMU? -Klar.
-Lege? -Klar.
-INCO? -Klar.
-AFD? -Klar.
Ok.
-Odyssey. Houston, over. -Vær så god.
Dere mister signal i ett eller halvannet minutt.
Og velkommen hjem. Over.
Takk.
Apollo 13 flyr i over 40 000 km/t.
Det er på den mørke siden av jorden,
på vei mot det lille punktet i Stillehavet.
Vi vil takke dere der nede for den gode jobben dere har gjort.
Vi hadde det gøy.
Apollo-kontroll, Houston, vi har mistet signalet fra Apollo 13.
Vi gjorde vårt beste.
Nedtelling.
Det er en veldig ensom periode.
Mannskapet er på egen hånd.
Og de sitter igjen med dataene man ga dem.
Alle flygelederne tenker over alt de gjorde under oppdraget:
"Hadde jeg rett?"
Det er det eneste de tenker på.
Vi er litt grunnere enn vi forutså.
Det er veldig lite noen kan gjøre, inkludert astronautene, unntatt å vente
mens de kommer gjennom de øverste lagene av jordens atmosfære.
Alt man kan gjøre nå, er å krysse fingrene.
Det var så stille at man kunne høre en nål falle.
MILES FRA JORDEN
Det var ikke mer vi kunne gjøre.
Selvtillit hadde ikke mer å si.
Apollo 13 burde ha nådd maks G nå.
IGJEN AV BLACKOUT
Under 30 sekunder igjen. Vi prøver å kontakte Apollo 13.
Apollo 13 burde være ute av blackout nå.
Vi venter på kontakt.
Odyssey, Houston. Avventer.
-Har du rapporter om kontakt? -Ikke ennå.
Ok.
Romfartøyet er nå tapt for alle på jorden.
Odyssey, Houston?
Vi burde høre noe.
Burde ha vært ute av blackout i ett minutt og 15 sekunder.
For første gang i oppdraget
kommer det en tvil inn i rommet
om at noe skjedde og at mannskapet ikke klarte seg.
Kan dere svare oss?
Han måtte komme tilbake.
Jeg kunne ikke leve uten ham.
Ok, Joe.
Vi hører deg, Jack.
-Der er de! -Der er de.
Alle tre fallskjermene er ute. Hør på folkemengden!
Dere er på TV.
De har klart det.
DE HAR KLART SEG! GALLANTE ASTRONAUTER…
Odyssey, Houston.
Vi viser dere på skjermen. Det ser flott ut.
De har landet, ikke mer enn fem sekunder for sent.
-Ikke mer enn fem sekunder for sent! -Vi har landing.
Endelig hjemme.
Jeg tror 13 var en milepæl i overlevelse.
Oddsen var overveldende.
Jeg vil alltid være stolt av å ha vært en del av den gjengen.
I dag har en plakett for Apollo 13
blitt hengt på veggen i kontrollrommet.
På den står det ironisk nok: "Vi lærer fra månen."
Eks luna, vitenskap.
Det var en slags lærdom. I hvordan man overlever.
Alle ropte og skrek.
De åpnet champagneflaskene. Jeg fikk til og med litt den dagen.
Det var fantastisk.
Den største lettelsen jeg har hatt i hele mitt liv.
Kan en kone forberede seg på en kritisk situasjon som dette?
Nei. Jeg har aldri opplevd noe lignende, og jeg vil aldri oppleve det igjen.
Jeg har fortsatt følelser som aldri vil forlate meg.
I fire dager visste jeg ikke om jeg var kone eller enke.
Apollo 13-astronautene fløy hjem til Houston i går kveld
og fikk en bråkete, glad velkomst fra bakkekontroll
som reddet dem fra katastrofe langt ute i verdensrommet.
Jeg var ikke lettet før jeg så ham og fikk klemt ham.
Da visste jeg at han var ekte og at han overlevde.
Det fikk en til å sette litt pris på livet.
Vi er så takknemlige.
Hjemme.
Det gikk plutselig opp for oss. Jeg innså plutselig hva vi hadde gjort.
Noen ganger trodde vi ikke at vi ville komme tilbake.
VELKOMMEN TILBAKE TIL JORDEN!
Og jeg kan huske for halvannet år siden,
da vi kom hjem på Apollo 8 og kunne se tilbake på jorda,
at jorda var det eneste stedet vi måtte dra til.
Det var det eneste stedet vi kunne se i universet som var vårt hjem.
Av alle velkomstene vi har fått,
betyr denne mest, fordi det var disse menneskene
som gjorde det mulig for meg å være her i kveld.
Hvilke implikasjoner kan ulykken på Apollo 13…
Mange spør: "Føler du at Apollo 13 var en fiasko?"
Hvis man måler suksess og fiasko
på grunnlag av om man oppnådde det man planla å gjøre,
så var Apollo 13 en fiasko.
Men Apollo 13 gjorde noe som aldri har skjedd før i menneskets historie.
Hele verden var samlet i et kort øyeblikk.
Tilbud om hjelp og bekymringsmeldinger kom fra alle land i hele verden.
Hvis man måler Apollo 13
og muligheten for at verden kan leve sammen,
så var Apollo 13 svært vellykket.
MED EN AVSTAND PÅ 400 171 KM HOLDER BESETNINGEN PÅ APOLLO 13
REKORDEN FOR LENGSTE REISE FRA JORDEN.
TO MÅNEDER ETTER AT DE KOM HJEM,
KONKLUDERTE EN UNDERSØKELSE MED MENNESKELIG FEIL
DA VEDLIKEHOLD FØR OPPSKYTINGEN SKADET EN OKSYGENTANK.
DEN 13. APRIL, 55 TIMER OG 54 MINUTTER INN I REISEN,
FORÅRSAKET EN ELEKTRISK SVIKT DEN NESTEN DØDELIGE EKSPLOSJONEN.
JIM HOLDT LØFTET SITT TIL MARILYN.
APOLLO 13 VAR HANS SISTE REISE I VERDENSROMMET.
Jeg ser meg ikke så ofte tilbake.
Hvis man ikke ser fremover, mister man noe av meningen med livet.
Men å være der oppe og se jorden slik den virkelig er…
…og innse hvor heldige vi er.
Den er som en blå og hvit juletrekule på en helt svart himmel.
Og man ser selvsagt ikke byer.
Man ser ingen grenser.
Man ser jorden slik den virkelig er.
En storslått oase i det enorme verdensrommet.
TIL MINNE OM MARILYN L. LOVELL
Tekst: Trine Friis