Tento seriál je inšpirovaný prípadom z rokov 1995 – 2018.
Zobrazené zločiny a zmiznutia sú skutočné.
Vyšetrovacie a súkromné scény a dialógy sú fiktívne.
Prebieha skenovanie Gel XYC678/T67
Zhoda s Gel XYC678/T67
Ukladanie a tlač zhody
SUDKYŇA C. ARQUEYOVÁ
Ďalej.
Kapitánka Robinová?
Prepáčte, ctihodnosť, ale je to súrne.
Máme zhodu v databáze FNAEG.
Počúvam.
Jean-Jacques Rançon, 54, vodič vysokozdvižného vozíka.
Niekoľkokrát odsúdený za znásilnenie a sexuálne napadnutie.
Býval neďaleko stanice.
V tom čase nám prekĺzol pomedzi prsty.
Vieme, prečo je v databáze FNAEG?
Pred tromi mesiacmi sa bývalej vyhrážal smrťou.
Je v databáze len tri mesiace?
Je len náhoda, že ich labák porovnal teraz.
Mohol nám uniknúť.
ODSÚDENIE ZA ZNÁSILNENIE
To je on.
Toto je náš zázrak.
STRATENÉ DIEVČATÁ Z PERPIGNANU
Ako sa máš?
Okej, a ty?
- Čau. - Môj kamoš James.
Kamoš.
- Už bolo načase. - Všetko v pohode?
O čom to melieš? Poď, kamoš.
- Čo sa deje? - Vychádza!
V pohode, vďaka.
Zahájte zatknutie!
- Poďme! - Polícia!
Ľahnúť na zem! Na zem!
- Poďme! - Na zem!
Pohyb, sem.
Na zem!
Ukážte mi ruky.
Ani hnúť!
Je spútaný.
Máme ho, ľudia.
Sadnúť, no tak.
Zdvihnite ho.
Vstávať.
Vstaňte.
- Ste Jean-Jacques Rançon? - Áno.
Je 13.45, týmto ste zatknutý
za vraždu prvého stupňa.
Odveďte ho preč.
Tak poďme.
Neverím, že sa to deje.
Je to ako sen.
Šestnásť rokov.
Toto si budete pamätať po zvyšok života.
To mi verte.
Prichádzajú.
Gratulujem, Flore.
Som na vás veľmi hrdý.
Ďakujem, veliteľ.
Ďakujem.
Šéfka!
Dobrá práca.
- Výborne. - Ďakujem.
Skvelá práca.
Výborne.
Dobrá práca, Damien.
Zaslúžiš si to.
Ďakujem.
Som na vás hrdý, páni.
Však?
Keď sa teraz pozerám na vaše tváre,
uvedomujem si, že niektorí ste boli len deti, keď sa prípad začal.
A, samozrejme, myslím aj na ostatných.
Tých, ktorí na ňom robili na začiatku,
ale už nie sú v tíme.
Spomínam to,
lebo ľudia radi poukazujú na zlyhania v tomto prípade.
Na čo som vždy odpovedal, že moje tímy
bojujú tvrdo, vo dne v noci, už 16 rokov
a najlepšie, ako len vedeli.
A dnes máme príležitosť dokázať,
že nezabúdame na obete
a nikdy neopúšťame ich rodiny.
Takže, v mene všetkých rodín,
rodičov, detí, bratov, sestier, všetkých milovaných,
ktorí nám nikdy neprestali veriť,
je dnes vašou povinnosťou
prinútiť tohto muža hovoriť, rozumiete?
DNA nebude stačiť, takže potrebujeme jeho priznanie.
Ten muž je Jean-Jacques Rançon, nezamestnaný skladník,
podozrivý z vraždy Leïly Chakirovej, možno aj Marianne Perezovej
a možno aj zo zmiznutia Tatiany Andujarovej.
Závratný prípad.
Šestnásť rokov, desiatky podozrivých, prehliadok, zatknutí,
stovky výsluchov
a dlhý čas frustrácia z neexistujúceho pokroku.
Polícia potvrdila zatknutie 54-ročného muža
v prípade nezvestných dievčat zo stanice v Perpignane.
Podozrivého práve vzali do väzby,
zatiaľ sa k činom nepriznal.
Zmiznutie Tatiany Andujarovej v roku 1995
a vražda Leïly Chakirovej a Marianne Perezovej v roku 1998
sú dodnes nevyriešené.
Spolu s rodinami čakalo na odpovede celé mesto
počas 16-ročného vyšetrovania.
Našli sme ho vďaka vedeckým pokrokom,
ale bolo len na nás, aby sme získali jeho priznanie.
Spolu.
Naposledy.
NEZAPADÁ DO PROFILU NIE JE LEKÁR
NIČ NA HLÁSENIE
Môžete môjho klienta odpútať, prosím?
Kapitánka.
Nevedela som, či prídeš.
Nechcel som ti kradnúť tvoj moment.
Áno.
Mysleli sme, že to bol doktor s operačnou sálou v dodávke.
Nakoniec to bol len chlap s nožom.
Boli sme úplne mimo, čo?
Áno.
Dôležité je, že to robíme spolu.
Že to tentoraz robíme správne.
Máme o ňom niečo k Tatiane Andujarovej?
Nie, v tom roku bol vo väzení na severe.
Sedel za znásilnenie.
Overila som si to u náčelníka v Amiens a… nemal priepustku.
Nie je to on.
Dobre.
Takže na neho nemáme nič okrem Leïlinej topánky, však?
Presne tak.
Predtým, než to spomeniem, ho chcem prinútiť hovoriť.
Získať si jeho dôveru.
Čakali sme na to 16 rokov.
Pán Rançon, poviete nám niečo o svojom detstve?
Vyrastali ste s rodičmi, je to tak?
Môj otec bol murár a moja mama…
Nebola najmúdrejšia.
A súrodenci?
Je nás 13.
Ale nevyrastal som s nimi.
Vzali ich rodičom po pôrode.
Ale vás nie?
Nie, som jediné dieťa, ktoré rodičom nechali.
Prečo?
Netuším.
A čo vaše vzťahy?
Trvanie, počet detí.
Nebolo ich veľa.
Rok som bol… so Solange.
Mesiac s Agnès.
A päť rokov s Nathalie,
ale odišla s naším synom Thomasom.
Prečo?
Bol som vo väzení, prišiel som o opatrovníctvo.
A čo potom?
Potom… boli ďalšie.
Bol som s Marie,
ale nezostal som s ňou dlho. Nebola veľmi pekná.
Aké sa vám páčia ženy?
Akékoľvek mladé baby s veľkými kozami.
Milujem veľké kozy.
Jasné, aj ja milujem veľké kozy.
Chápem.
Vždy som bol s mladšími ženami.
Ako s poslednou. S Leslie.
Koľko mala, keď ste ju spoznali?
Mala 16 a ja 44.
Naozaj?
A mali ste s ňou deti?
Dve.
Magalie a Yannicka.
Neviem, kde sú teraz. Rád by som videl ich aj ich matku.
Povedali by ste, že ste sukničkár?
Mal som úspech so ženami, áno.
Ale to ony prídu za mnou.
Nevyhľadávam ich, to ony mňa.
Okej.
Myslíte, že…
Teda…
Je možné, že ste sa možno raz
správali k žene trochu násilne?
Nie, nikdy som nebol násilný voči ženám.
Aspoň si to nepamätám.
Pretože 20. januára 1992,
keď ste žili v Amiens,
ste boli zapletení do prípadu znásilnenia
s použitím zbrane a odsúdený na osem rokov väzenia.
Môžete nám povedať, čo sa stalo?
Tá žena prechádzala okolo mňa, páčila sa mi,
tak som sa rozhodol ísť za ňou, lebo som s ňou chcel mať sex.
A potom?
Potom som vytiahol nôž a ona sa vyzliekla…
Počkať, prečo nôž?
Hovorím s vami. Prečo nôž?
Myslel som, že voči ženám nie ste násilný.
S nožom sa cítim silný.
Aha.
A potom?
Čo sa stalo?
Potom si ľahla, ja som si ľahol na ňu,
miloval som sa s ňou a veľmi rýchlo ejakuloval.
Potom som jej vzal tašku a odišiel.
V noci som jej zavolal.
Volal som niekoľkokrát.
Polícia vystopovala hovor a zatkli ma.
Prečo ste jej zavolali?
Aby sme sa znovu stretli. Chcel som sa s ňou znova milovať.
Jasné.
Nemá žiadnu empatiu.
Je úplne egocentrický a…
Ak ho prinútime hovoriť o Marianne a Leïle,
nič nám nepovie. Zaujíma sa len o seba.
Čo teda navrhujete?
No…
Nechám ho ďalej hovoriť o sebe,
a keď budem mať jeho dôveru,
prinútim ho hovoriť o Leïle a potom naňho pritlačí Vidal.
Súhlasíte, Vidal?
Musíme ho do večera prinútiť hovoriť.
Pretože jeho právnik nás bude určite zdržiavať
a potom nás požiada, aby sme ho nechali vyspať.
To nemôžeme dopustiť. Jasné?
Nedovoľte, aby vám diktovali tempo.
Keď ich máte v rukách, držte ich.
Okej?
Okej.
Keď ste vyšli z väzenia, čo ste robili?
Keď ma pustili, chcel som ísť niekam ďaleko.
Šiel som do Perpignanu,
najjužnejšieho mesta Francúzska.
A kde ste bývali?
V hoteli du Midi, najlacnejšom hoteli.
- Povedali ste hotel du Midi? - Áno.
A stáli ste niekedy vonku na balkóne?
Áno, chodil som na balkón. Fajčil som a sledoval okoloidúcich.
Čo ste robili vo voľnom čase?
Povedal som, že som sa prechádzal po okolí.
Dal som si kebab na bulvári de la Gare, relaxoval.
A kde ste sa chodili prechádzať?
Len okolo Perpignanu.
Kde presne? To ma zaujíma.
Okolo všetkých štvrtí Perpignanu.
A cez bulvár de la Gare?
- Áno, - Okej.
Leïla Chakirová, poznáte to meno?
Áno, meno Leïla Chakirová som už počul.
Myslím, že som to meno zachytil v telke, keď zomrela.
Ukážem vám jej fotku.
Spoznávate ju?
Nie, nepoznal som ju. Videl som len jej fotku.
Bola v novinách.
Bola dobodaná na smrť, však? Roztrhnutá napoly?
Viete, kde sa našlo jej telo?
Áno, blízko supermarketu neďaleko kaviarne Figueras.
Áno, presne.
Máte nejaký dôvod do tej oblasti ísť?
Neviem, asi na nákupy,
kúpiť si noviny, nejaké somarinky.
Možno tam máte kamoša?
- Nie. - Nie?
- Priateľku? - Nie.
Žiadnu priateľku?
Možno je tam bar? Kde ste stály hosť?
Je to tak? Je tam bar?
Chodíte do barov, však?
Nie.
Nechodím do barov.
To je prekvapivé, lebo…
Vravíte, že sa rád prechádzate po bulvári de la Gare,
ale nič sa vám tam nepáči!
Prosím.
Okej.
Nech tu hráte čokoľvek, nefunguje to.
Nie, nezaberá to.
Povedzte mi, pán Rançon,
čo viete…
o používaní profilov DNA v súdnom procese?
Počuli ste o tom?
Myslím, že hej.
Ak nájdete niekoho DNA,
znamená to, že bol prítomný na mieste činu.
Presne tak.
Našli sme váš profil DNA u Leïly Chakirovej na mieste činu.
Čo na to poviete?
To nie je možné. Nemohol tam byť.
Okej.
Toto je správa o genetickom prepojení,
vypracovaná databázou FNAEG 10. 10. 2014,
medzi DNA nájdenou na topánke patriacej obeti
a vašou biologickou vzorkou.
Čo k tomu poviete?
Nemám čo povedať. Nebol som tam.
Čo mám povedať?
Potrebujeme logické vysvetlenie.
Ako je to možné?
Neviem, netuším.
Neviete, zabudli ste, ste unavený.
Je to jednoduché,
boli ste v kontakte s Leïlou Chakirovou, áno či nie?
Nie.
Dobre, zopakujem otázku.
Je to veľmi jednoduché.
Boli ste v kontakte s Leïlou Chakirovou?
Nie, nie a nie!
Tak prečo je vaša DNA na mieste činu?
Netuším.
Na to neviem odpovedať.
Toto som ešte nevidela.
Najprv to vyzerá, že mu je to jedno,
potom naňho pritlačíš, aby sa usvedčil, a vykrúti sa.
Je to predátor.
Má inštinkt prežitia.
Našli policajné záznamy niečo?
Nič usvedčujúce.
Žiadna spojitosť s obeťami.
Takže máme topánku s neúplnou DNA.
Nemusím ani hovoriť, že právnik to na súde rozmetá.
„Áno, môj klient našiel na ceste topánku.
„Zdvihol ju a potom ju hodil do kanála.“
Takže tak.
Bez priznania sme v háji.
A je tu už 12 hodín.
A zostáva 36 hodín, aby si ho dostala.
Tridsaťšesť.
Nerob tie isté hlúpe chyby, ktoré som urobil vtedy ja.
Musíš si zachovať čistú hlavu.
04.24 ŠTVRTOK, 13. OKTÓBER
Nech s ním chlapi zamávajú a potom to prevezmi.
Pozrite sa,
vaša DNA sa na topánku nedostala sama.
Zabili ste ju?
Nie.
Zabili ste Leïlu Chakirovú?
Leïla Chakirová mala 19 rokov, dočerta!
Viete, o čom hovoríme, tak odpovedzte.
Zabili ste ju, áno či nie?
Zabili ste ju?
Nie.
Tak prečo má na topánke vašu zasranú DNA?
No tak, prosím…
Chápem.
Máte fetiš.
Čože?
Áno, presne tak.
Páčia sa vám topánky mladých dievčat?
Ste posadnutý topánkami.
Nemáte čo dodať?
Ako táto, spoznávate túto topánku?
Vzrušuje vás?
Pozrite sa!
Nikdy som ju nevidel.
Je na nej vaša debilná DNA.
Ako sa tam dostala vaša DNA?
Povedzte nám, my nie sme veľmi múdri.
Ako sa vaša DNA dostala na tú topánku?
Všetci sme tú úplní debili!
Rozumiete nám?
Pozrite sa na mňa.
Pozrite sa.
Spýtam sa vás naposledy.
Zabili ste Leïlu Chakirovú?
Nikdy som nikoho nezabil.
Nikdy.
Začína byť unavený. Si na rade.
Počúvaj.
V jeho svete je to, čo urobil, normálne.
Musíme…
sa mu dostať do hlavy.
Rozumieš?
Zistiť, čoho sa bojí.
Daj mi cigarety.
Začala si fajčiť?
Len mi ich daj.
Vďaka.
Necháte nás tu, prosím?
To je vaše dieťa?
Iris.
Ako ten kvet?
Áno.
Vaše sú… Magalie a Yannick, však?
Áno.
Moja má šesť rokov.
Yannick má štyri a…
Magalie má šesť ako Iris.
Nevidela som svoju dcéru dva dni.
To sa nestalo, odkedy sa narodila.
To nie je dobré.
Musíte sa k nej vrátiť, keď tu skončíme.
Lebo deti…
Včera som jej volala kvôli rozprávke na dobrú noc.
Aké rozprávky má rada?
Také, ktoré si vymýšľam.
Príbehy, ktoré všetci poznáme…
Výmysly, ktorými dievčatá učíme správať sa slušne.
Báť sa drakov a vlkov…
Nechcem, aby si moja dcéra myslela, že o tom je život.
O strachu.
Deti by sa nemali báť.
Na to sú príliš malé.
Vy viete, čo je strach.
Áno, viem.
Vaše deti… Nikdy ste nedovolili, aby mali strach.
Nie.
Nikdy ste im neublížili.
Nikdy.
Tak vidíte, sme rovnakí.
Viete, aké to je milovať svoje deti.
Tak ako…
rodičia Marianne.
Rodičia Leïly.
Viete, čoho sa boja?
Ich mamy?
Že sa nikdy nedozvedia, čo sa stalo ich dcéram.
Nemôžete ich nechať v nevedomosti.
Áno.
Zabil som ich.
Boli ste to vy?
Áno.
Zabili ste Leïlu Chakirovú?
Áno.
A Marianne Perezovú?
Áno.
Vašu výpoveď spíšeme hore, dobre?
Okej.
Priveďte ho hore.
Sabueso Priznal sa
Doriti.
Teraz nie.
Ale musím…
Povedal som, že teraz nie.
Okej.
Doriti.
Maj sa, Nico.
Ahoj. Odchádzaš?
Áno.
V pohode.
Pani Perezová, veľmi ma mrzí to čakanie, ale…
Je po všetkom. Sme si istí. Priznal sa.
Je vinný.
Začali sme to spolu a spolu to aj dokončíme.
Mala si pravdu.
Ešte sa to neskončilo.
Áno, viem.
Ešte raz mi povedz, prečo si chcela robiť práve toto?
Byť policajtkou.
Už som ti povedala.
Nie.
Nehovor mi tú historku o frajerovi
a skúške, ktorú si náhodou zložila.
Je to dobrý blaf,
je dobrý, ale… neverím ti.
Je to kvôli mojej sestre Anaïs.
Pochopila som, čo sa stalo, až po jej samovražde.
Neodvážila sa to nikomu povedať.
Ani rodičom…
ani mne…
a určite nie policajtom.
To mi je ľúto.
Idem za dcérou.
Dobrý nápad.
Maj sa, kapitán.
Maj sa, kapitánka.
Muž zatknutý v utorok v Perpignane
sa konečne polícii priznal k obvineniam.
Vedecký pokrok umožnil opätovné otvorenie prípadu.
Jean-Jacques Rançon, 54,
sa priznal k vraždám Leïly Chakirovej a Marianne Perezovej,
takže opustí policajnú stanicu a odvedú ho na prokuratúru
na vypočutie pred prokurátorom a sudcom
pred tým, ako ho pošlú do väzby.
NEDEĽA, 24. SEPTEMBER 1995
MONTANA ŠPECIÁLNA NOC – DÁMSKA JAZDA
Veľmi ma to mrzí.
Jean-Jacques Rançon nemohol uniesť Tatianu.
V tom čase bol vo väzení.
Nie, to nič. Sú to dobré správy pre Carmen.
Pokiaľ ide o mňa, mám podozrivého.
Našla som to v Tatianiných veciach, keď som balila veci na sťahovanie.
Moja dcéra strávila večer v bare Christophera Delpecha
v deň, keď zmizla.
Mali by ste ho vypočuť.
Je to síce podozrivé, ale v 95.-tom Montanu nevlastnil.
Áno, ale bar si nekúpite bezdôvodne.
Musel tam už predtým byť.
Až potom.
A nie je to dôkaz, mrzí ma to.
Okrem toho, keď sme vyšetrovali Norinu vraždu,
nenašli sme nič, čo by ho spájalo s Tatianou. Vôbec nič.
Ale čo ten kriminálny román, ktorý pomenoval po mojej dcére?
Je to síce frustrujúce, ale nie je to dôkaz.
Musíme nájsť iné stopy.
Iné dôvody.
Perpignanská polícia, počúvam.
Áno, ja…
Chápem, ale nemôže to byť on.
Môžete mi povedať presný dátum?
Lebo v roku 1963 mal Jean-Jacques Rançon tri roky.
Nemohol ukradnúť auto vašej matky.
Aké „no a čo“?
Ale ja… rozumiem, madam.
Jean-Jacques Rançon nebol ani vodič autobusu.
Správne. Mrzí ma to.
Dopočutia, pekný deň. Dopočutia.
Celý deň riešim nezmyselné hovory.
Ako jednonohého Rançonona,
jeden chlapík ho vraj ráno videl túlať sa po stanici.
Doriti.
Kto je Sonia Hamadyová?
Kriminálna polícia, vydržte prosím.
Prijal si tento hovor?
Áno, spomínam si naň.
Jej príbeh nebol veľmi jasný. Veľmi som nechápal.
Vraj spoznala Rançona v telke.
Vraj ju v januári 1998 napadol.
Ale nebola by prvá klamárka…
Tú adresu si napísal ty?
Áno.
Bulvár Belfort…
Doriti.
To je blízko stanice.
Hneď vedľa Rançonovho hotela.
VYHĽADÁVANIE HAMADYOVÁ, SONIA
Pozrime sa na to.
POLICAJNÉ VYHLÁSENIE
Takže…
Údajne ju oslovil muž…
„Bodnutá niekoľkokrát…“
„Rozsiahla rana na bruchu…“
Ozbrojený útok?
Čo je to za klasifikáciu?
Prípad zamietnutý.
Prečo sme o tom prípade nepočuli?
Prečo si to prokurátor nespojil?
- Čo to má znamenať? - Netuším.
Pani Hamadyová?
Áno.
Kapitánka Flore Robinová z kriminálnej polície v Perpignane.
Pani Hamadyová, ste tam?
Sľubujem, že so mnou môžete hovoriť otvorene.
Budem vás počúvať.
Ale čo je dôležitejšie, budem vám veriť.
Haló? Ste tam?
Ak nič nepoviete, nikdy ho neodsúdia za to, čo urobil.
Aj tak ide do väzenia.
Iste. Bude vo väzení až do konca života,
ale ak vám ublížil, chcem, aby bol odsúdený aj za to.
Prečo?
Chcem, aby ste mohli na súde povedať:
„Toto si mi spravil a zaplatíš za to.“
Povedali ste, že ste ho spoznali?
Viete, čo som si myslela,
keď mi bodal nôž do brucha?
„Sonia, zapamätaj si jeho tvár.
„Zapamätaj si jeho chladný, perverzný úsmev, jeho pokazené zuby,
„jeho temný, sadistický výraz.
„Zapamätaj si všetko.
„Jeho veľkosť, jeho obrovské ruky.“
S tou tvárou žijem už 16 rokov.
Pamätám si všetko.
Pamätám si, ako dýchal,
ten jeho dych páchnuci po zatuchnutom tabaku a alkohole.
Vidím ten nôž,
lesknúcu sa čepeľ.
Počujem, ako sa mi trhá koža. Je to zvláštny zvuk.
A vidím jeho oči.
Jeho oči, ktoré mi vraveli, že v tú noc zomriem.
Ste veľmi statočná, Sonia.
Ak mi to dovolíte, prídem k vám.
Spíšem vašu výpoveď.
Je to veľmi dôležité.
Veľmi ma to mrzí.
Sľubujem, že vás v tom nenechám.
Koľko ďalších obetí za sebou zanechal?
Koľko zničených životov a vymazaných životov?
Koľko ich umlčal?
Spravodlivosť nie je nikdy úplná.
Vždy je niekto, na koho sa nedostane.
ALEXINE NARODENINY
- Točíš? - Áno!
Dala si mi to, mami.
Prestaň nás natáčať!
Dosť!
Ako sa volá tvoj kamarát?
Nie, odišiel so mnou.
Ako sa volá tvoj kamarát?
Pamätáš si, čo povedala?
Premýšľam.
Pamätáš si ten moment?
Pamätám si, ale… Nepamätám si, čo povedala.
- Počkaj… - Vráť sa.
Áno, vďaka.
No tak, spomeň si.
Ako sa volal jej kamarát?
No…
Prečo sa ma to pýtaš?
Neviem, ja…
Neviem, mám pocit, že mi niečo ušlo.
Je to hlúpe, ale…
Už neviem, kde hľadať.
VŠETKO NAJLEPŠIE K NARODENINÁM ALEX
Áno, skamarátili sme sa.
A pozná veľa ľudí v reštauračnom biznise a…
- Manuel! - Ako sa volá tvoj kamarát?
Christopher Delpech.
- Naozaj? - Áno.
Christopher ako tvoj bratranec a Delpech ako spevák?
- Presne. - Áno.
Nad rybníkom
Zrazu som uvidel
Pár divých vtákov
Áno.
A, T…
I.
A.
N… A.
Perfektné.
Ďakujem!
Nemáš za čo!
Od Sabuesa som pochytila pár návykov.
Aj ja som si viedla osobné spisy.
Zabudnuté denníky.
Poznámky z vyšetrovania.
Náhody, ktoré mi nedali spať.
Teraz bolo na mne, aby som niesla deravé vedro.
NEZVESTNÁ TATIANA, 17 ROKOV
Viete, že je to takmer zbytočné,
ale aj tak to robíte.
Lebo si musíme hovoriť, že občas to stojí za to.
DIEVČATÁ ZO STANICE
Už si hotová?
Pre dnešok hej.
Čo chceš robiť?
- Poďme na pláž! - Na pláž?
- Rýchlo! - Ideme na pláž!
Zabudla si na náš piknik?
Jasné, že nie. Žartuješ?
CAPE BÉAR
Zmiznutie Tatiany zostáva dodnes nevyriešené.
Nikto nebol vyšetrovaný ani stíhaný. Nenašla sa žiadna stopa.
V roku 2023 bol spis presunutý do oddelenia odložených prípadov.
Tatiana Andujarová
Zmizla 24. septembra 1995
Preklad titulkov: Katarína Fetrová