Serien er inspirert av en fransk sak fra 1995-2018.
De kriminelle handlingene og forsvinningene er ekte.
Scener fra etterforskninger, private liv og dialog er fiktive.
skanner XYC678/T67
Treff på XYC678/T67
Lagrer og printer match
DOMMER C. ARQUEY
Kom inn.
Stasjonssjef Robin?
Beklager, dommer, men det haster.
Her er den. Vi har en match i FNAEG.
Jeg lytter.
Jean-Jacques Rançon, 54 år, gaffeltruck-sjåfør.
Dømt flere ganger for voldtekt.
Han bodde nær stasjonen.
Vi overså ham den gangen.
Vet vi hvorfor han er i FNAEG?
Han truet med å drepe ekskona for tre måneder siden.
Har han bare vært i databasen i tre måneder?
Det er bare tilfeldig at laben sammenlignet nå.
Vi kunne ha oversett ham.
Ungdomsavdeling Voldtektsdom
Det er ham.
Det er mirakelet vårt.
THE LOST STATION GIRLS
Hvordan går det?
Bra. Med deg?
-Hei. -James, kompis.
Kompis.
-På tide. -Alt i orden?
Hva snakker du om? Kom igjen.
-Hva skjer? -Han kommer ut!
Alt i orden.
Arrester ham!
-Gå. -Politi!
Ned på bakken!
-Kom igjen! -På bakken!
Kom igjen. Kom hit.
Ned på bakken!
Vis meg hendene dine.
Ikke rør deg!
Han er lagt i jern.
Han er sikret, folkens.
Sett deg opp.
Få ham opp.
Kom deg opp.
-Er du Jean-Jacques Rançon? -Ja.
Klokka er 13.45. Du er herved
arrestert for overlagt drap.
Ta ham med.
Kom igjen, folkens.
Jeg kan ikke tro at det skjer.
Det er som en drøm.
Seksten år.
Du kommer til å huske dette hele livet.
Det sier jeg deg.
De kommer.
Gratulerer, Flore.
Jeg er veldig stolt av deg.
Takk, sjef.
Takk.
Sjefen!
Bra jobbet.
-Bra jobbet. -Takk.
Bra fangst.
Bra jobbet.
Bra jobbet, Damien.
Du fortjener det.
Tusen takk.
Jeg er stolt av dere.
Ikke sant?
Når jeg ser på alle dere foran meg,
innser jeg at noen av dere bare var ungdommer da saken begynte.
Og jeg tenker på andre også.
De som var der i begynnelsen,
men som ikke lenger er på teamet.
Jeg tar det opp fordi
folk har vært raske med å påpeke fiaskoene i saken.
Jeg har alltid svart at teamene mine
har kjempet hardt, dag og natt, i 16 år,
så godt de kunne, på alle mulige måter.
Og i dag har vi muligheten til å bevise
at vi ikke glemmer ofrene,
og vi gir aldri opp familiene.
For alle familiene,
foreldrene, barna, brødrene, søstrene,
alle de kjære som aldri sluttet å stole på oss,
forstå at det i dag er deres plikt…
Hører dere? Det er deres plikt å få ham til å snakke.
DNA er ikke nok, så vi trenger tilståelsen.
Denne mannen er Jean-Jacques Rançon, en arbeidsløs lagerarbeider,
mistenkt for drapene på Leïla Chakir, kanskje også Marianne Perez
og muligens forsvinningen til Tatiana Andujar.
En svimlende sak.
Seksten år, mange titalls mistenkte, ransakinger, arrestasjoner,
hundrevis av avhør,
og lenge var det frustrerende å ikke gjøre fremskritt.
Politiet har bekreftet arrestasjonen av en 54 år gammel mann
i saken om de savnede jentene fra Perpignan stasjon.
Den mistenkte har blitt satt i varetekt.
Ingen tilståelse foreligger enda.
Forsvinningen til Tatiana Andujar i 1995
og drapene på Leïla Chakir og Marianne Perez i 1998
er fortsatt uløst i dag.
Sammen med familiene har en hel by ventet på svar
gjennom den 16 år lange saken.
Det var takket være fremskritt i vitenskapen at vi fant ham,
men vi måtte få tilståelsen.
Sammen.
Én siste gang.
IKKE PROFILEN IKKE LEGE
INGENTING Å MELDE
Kan du løsne klienten min?
Stasjonssjef.
Visste ikke om du ville komme.
Ville ikke stjele rampelyset.
Ja.
Vi trodde det var en lege med en operasjonssal i varebilen.
Men så var det bare en fyr med kniv.
Vi tok helt feil, ikke sant?
Ja.
Det viktigste er at vi gjør dette sammen.
At vi gjør det rett nå.
Har vi noe på ham for Tatiana Andujar?
Nei. Han satt i fengsel på det tidspunktet i 1995. Nordpå.
Dømt for voldtekt.
Jeg hørte med politimesteren i Amiens. Han hadde ikke permisjon.
Det var ikke ham.
Greit.
Vi har ikke noe på ham, utenom Leïlas sko. Stemmer det?
Ja.
Jeg vil få ham i snakk før jeg tar det opp.
Vinne tillit.
Vi har ventet på dette i 16 år.
T-47
Monsieur Rançon, kan du fortelle om barndommen din?
Du vokste opp med foreldrene dine, ikke sant?
Faren min var murer, og moren min var…
Hun var ikke så smart.
Og søsknene dine?
Vi er 13 stykker.
Men jeg vokste ikke opp med dem.
De ble tatt fra foreldrene mine ved fødselen.
Men ikke du?
Nei. Jeg er den eneste foreldrene mine fikk beholde.
Hvorfor?
Jeg vet ikke.
Hva med forholdene dine?
Lengde, antall barn.
Ikke så mange.
Det var… Solange, i et år.
Agnès, i en måned.
Og Nathalie, i fem år,
men hun dro med sønnen vår, Thomas.
Hvorfor?
Jeg var i fengsel. Jeg mistet omsorgen.
Og etterpå?
Etter det… kom det andre.
Marie,
men jeg var ikke lenge med henne. Hun var ikke så pen.
Hva er typen din?
Unge kvinner med store pupper.
Jeg elsker store pupper.
Ja, jeg elsker store pupper.
Jeg skjønner.
Jeg har alltid vært med yngre kvinner.
Som Leslie, den forrige.
Hvor gammel var Leslie da du møtte henne?
Hun var 16. Jeg var 44.
Jaså?
Fikk du barn med henne?
To.
Magalie og Yannick.
Jeg vet ikke hvor de er nå. Jeg vil gjerne se dem og moren.
T-45
Vil du si at du er en damefut?
Jeg har lyktes med kvinner, ja.
Men det er de som kommer til meg.
Jeg leter ikke etter dem. De kommer.
Greit.
Tror du at…
Altså, har du…
Er det mulig, kanskje én gang,
at du har vært voldelig mot en kvinne?
Nei, jeg har aldri vært voldelig mot en kvinne.
Ikke det jeg husker.
20. januar 1992,
da du bodde i Amiens,
var du involvert i en voldtektssak,
bevæpnet, dømt til åtte år i fengsel.
Hva skjedde?
En kvinne gikk forbi meg. Jeg likte henne,
så jeg fulgte etter fordi jeg ville ha sex med henne.
Og så?
Jeg tar frem kniven, og kvinnen tar av seg klærne…
Vent. Hvorfor hadde du kniv?
Jeg snakker til deg. Hvorfor hadde du kniv?
Jeg trodde du ikke var voldelig med kvinner.
Kniven gjør at jeg føler meg sterk.
Akkurat.
Og etterpå?
Hva skjedde?
Hun legger seg ned. Jeg legger meg oppå henne,
elsker med henne og får utløsning raskt.
Så tar jeg vesken hennes og går.
Om kvelden ringer jeg henne.
Jeg ringer noen ganger.
Politiet sporer samtalen og tar meg.
Hvorfor ringte du henne?
For å møtes igjen. Jeg ville elske med henne igjen.
Ja vel.
Han er blottet for empati.
Han er egoistisk og…
Om vi presser ham for hardt til å snakke om Marianne og Leïla,
sier han ingenting. Han er kun interessert i seg selv.
Hva anbefaler du?
Tja…
Jeg lar ham snakke om seg selv,
og når jeg føler at han stoler på meg,
får jeg ham til å snakke om Leïla, og så kan Vidal være tøff.
Er det greit for deg, Vidal?
Vi må få ham til å snakke før i kveld.
Advokaten vil nok hale ut tiden,
og så be oss om å la ham sove.
Vi kan ikke la det skje. Greit?
Ikke la dem sette tempoet.
Når dere har dem, ikke gi slipp.
Greit?
Greit.
T-43
Hva gjorde du etter fengsel?
Jeg ville dra langt vekk.
Jeg dro ned til Perpignan,
Frankrikes sørligste by.
Hvor bodde du?
Hôtel du Midi, det billigste hotellet.
-Sa du Hôtel du Midi? -Ja.
Sto du ute på balkongen av og til?
Ja, jeg gikk ut på balkongen. Jeg røykte og så på dem som gikk forbi.
Hva gjorde du i fritiden?
Jeg sa jo at jeg gikk rundt i nabolaget.
Jeg kunne ta en kebab på Avenue de la Gare, slappe av.
Men hvor gikk du?
Bare rundt om i Perpignan.
Hvor da? Jeg er interessert.
I alle nabolagene i Perpignan, egentlig.
På Avenue de la Gare?
-Ja. -Greit.
Kjenner du navnet Leïla Chakir?
Ja, jeg har hørt navnet Leïla Chakir.
Jeg tror de nevnte henne på TV da hun døde.
Jeg skal vise deg et bilde.
Kjenner du henne igjen?
Jeg kjente henne ikke. Jeg sa jo at jeg så bilde av henne.
Hun var i avisen.
Stukket i hjel, ikke sant? Revet i to?
Vet du hvor liket ble funnet?
Ja. Nær supermarkedet, ikke langt fra Café Figueras.
Akkurat.
Har du noen grunn til å gå dit?
Jeg vet ikke. Handle,
kjøpe en avis, teite småting.
Kanskje du har en venn der?
-Nei. -Nei?
-En kjæreste, da? -Nei.
Ingen kjæreste?
Kanskje det er en bar der? Var du stamkunde?
Er det det? Er det en bar?
Du går vel på bar?
Nei.
Jeg går ikke på bar.
Det overrasker meg, for…
Du sier at du liker å gå rundt på Avenue de la Gare,
men du liker ikke noe de har der.
Vær så snill.
Greit.
Det du gjør her, funker ikke.
Det holder ikke vann.
T-41
Si meg, Monsieur Rançon,
hva vet du
om bruken av DNA-profiler med tanke på den juridiske prosessen?
Har du hørt om det før?
Jeg tror det.
Om du finner noens DNA,
betyr det at personen var til stede.
Stemmer.
Vi fant DNA-et ditt på åstedet til Leïla Chakir.
Hva har du å si til det?
Det er umulig. Det kan ikke ha vært der.
Greit.
Dette er en rapport om en genetisk forbindelse
FNAEG fant, datert 10. oktober 2014,
mellom DNA-et fra en sko som tilhørte offeret,
og din biologiske prøve.
Hva sier du til det?
Jeg har ingenting å si. Jeg var ikke der.
Hva vil dere at jeg skal si?
Vi trenger en logisk forklaring.
Hvordan er det mulig?
Jeg aner ikke.
Du vet ikke, du har glemt det, du er trett.
Det er ganske enkelt.
Hadde du kontakt med Leïla Chakir? Ja eller nei?
Nei.
Jeg gjentar spørsmålet.
Det er veldig enkelt.
Hadde du kontakt med Leïla Chakir?
Nei, nei og nei!
Så hvorfor er DNA-et ditt på åstedet?
Jeg vet ikke.
Jeg kan ikke svare på det.
Jeg har aldri sett dette før.
Først virker det som om han ikke bryr seg,
og så presser du ham til å inkriminere seg, og han unngår det.
Han er en mishandler.
Han har overlevelsesinstinkt.
Fant de noe i politiarkivet?
Ikke noe inkriminerende,
ingen tilknytning til ofrene.
Vi har en sko med ufullstendig DNA.
Advokaten vil rive det i filler i rettssalen.
"Ja, klienten min fant en sko på veien.
Han tok den opp og kastet den i rennesteinen."
Det var det.
Uten tilståelse er vi ferdige.
Og han har vært her i tolv timer.
Du har 36 timer på å felle ham.
Trettiseks.
Ikke gjør de samme dumme feilene som meg på den tiden.
Du må være klar i hodet.
04.24 torsdag 13. oktober
La gutta skremme ham og gå inn etterpå.
T-28
Hør her.
DNA-et ditt kom ikke på skoen av seg selv.
Drepte du henne?
Nei.
Drepte du Leïla Chakir?
Leïla Chakir var 19 år gammel, for pokker!
Du vet hva vi snakker om, så svar oss.
Drepte du henne? Ja eller nei?
Drepte du henne?
Nei.
Så hvorfor er DNA-et på skoen hennes, din drittsekk?
Kom igjen…
Jeg skjønner det.
Du er fetisjist.
Hva er det?
Ja, der har vi det.
Liker du jentesko?
Du er besatt av sko.
Har du ingenting å si?
Som denne. Kjenner du igjen skoen?
Blir du tent?
Se på den!
Har aldri sett den.
DNA-et ditt er på den, din dust.
Hvordan kom DNA-et ditt dit?
Si det. Vi er ikke så skarpe.
Hvordan kom DNA-et ditt på skoen?
Vi må være idioter.
Forstår du hva vi sier?
Se på meg.
Jeg spør deg for siste gang.
Drepte du Leïla Chakir?
Jeg har aldri drept noen.
Noen gang.
T-9
Han blir sliten. Nå er det din tur.
Hør her.
Det han gjorde, er normalt i hans verden.
Vi må
forstå ham.
Skjønner du?
Finne ut hva som skremmer ham.
Gi meg sigarettene dine.
Røyker du nå?
Bare gi meg sigarettene.
Takk.
Kan du la oss være alene?
Er det datteren din?
Iris.
Som blomsten?
Ja.
Dine heter… Magalie og Yannick, ikke sant?
Ja.
Min er seks år.
Yannick er fire og…
…Magalie er seks, som Iris.
Jeg har ikke sett datteren min på to dager.
Det har ikke skjedd siden hun ble født.
Det er ikke bra.
Du må dra tilbake til henne når vi er ferdige her.
For barn…
Jeg ringte henne i går for nattahistorien.
Hva slags historier liker hun?
Historier jeg finner på.
Historier vi alle kjenner…
Ting vi finner på for å lære småjenter å oppføre seg.
Å være redde for drager og ulver…
Jeg vil ikke at datteren min skal tro at det er det livet handler om.
Å være redd.
Barn skal ikke være redde.
De er for små til det.
Du vet hva frykt er.
Ja.
Barna dine… Du har aldri latt dem være redde.
Nei.
Du gjorde dem aldri noe vondt.
Aldri.
Så vi er like.
Du vet hva det vil si å være glad i barna dine.
Som…
…Mariannes foreldre.
Leïlas foreldre.
Vet du hva de er redde for?
De mødrene?
Å aldri få vite hva som skjedde med datteren.
Du må la dem få vite det.
Ja.
Jeg drepte dem.
Var det deg?
Ja.
Drepte du Leïla Chakir?
Ja.
Og Marianne Perez?
Ja.
Vi tar imot tilståelsen ovenpå.
Greit.
Ta ham med opp.
Sabueso Han tilsto
Faen.
Ikke nå.
Men jeg må…
Ikke nå, sa jeg.
Greit.
Faen.
Ha det, Nico.
Ha det. Skal du dra?
Ja.
Det er greit.
Madame Perez, beklager ventetiden, men…
Det er over. Vi er sikre. Han tilsto.
Han er skyldig.
Vi begynte dette sammen, og avslutter det sammen.
Du hadde rett.
Men det er ikke over.
Jeg vet det.
Si det igjen. Hvorfor ville du gjøre dette?
Bli politi, mener jeg.
Jeg har sagt det.
Nei.
Ikke kom med kjærestehistorien igjen,
prøven du tok ved en tilfeldighet.
Det er en god bløff,
men… jeg kjøper det ikke.
Det var på grunn av søsteren min, Anaïs.
Jeg forsto bare hva som skjedde etter selvmordet.
Hun våget aldri å si det til noen.
Ikke til foreldrene mine…
…ikke til meg…
…og absolutt ikke politiet.
Så leit.
Jeg drar til datteren min.
God idé.
Vi sees, stasjonssjef.
Mannen som ble arrestert i Perpignan på tirsdag,
innrømmet endelig forbrytelsene for politiet.
Vitenskapelige fremskritt tillot saken å gjenåpnes.
Jean-Jacques Rançon, 54 år,
innrømmet å ha drept Leïla Chakir og Marianne Perez,
så han forlater politistasjonen og drar til aktoratets kontor
for en høring foran aktor og dommer
før han varetektsfengsles.
SØNDAG 24. SEPTEMBER 1995
Montana DAMENES AFTEN
Jeg er veldig lei meg.
Jean-Jacques Rançon kan ikke ha tatt Tatiana.
Han satt i fengsel.
Nei, ikke vær lei deg. Det er bra for Carmen.
Jeg har fortsatt en mistenkt.
Jeg fant dette blant Tatianas ting da jeg skulle flytte.
Datteren min var i Christopher Delpechs bar
den dagen hun forsvant.
Du bør avhøre ham.
Urovekkende, men han eide ikke Montana i 1995.
Nei, men man kjøper ikke bare en bar.
Han må ha vært der før.
Bare etterpå.
Det er ikke bevis. Beklager.
Dessuten etterforsket vi drapet på Nora.
Vi fant ikke noe som koblet ham til Tatiana. Ingenting.
Men hva med romanen han ga navn etter datteren min?
Jeg vet det er frustrerende, men det er ikke bevis.
Vi må finne andre spor.
Andre grunner.
Perpignan-politiet. Jeg lytter.
Ja, jeg…
Jeg forstår, men det kan ikke være ham.
Kan du gi meg datoen?
Fordi Jean-Jacques Rançon var tre år gammel i 1963.
Han kan ikke ha stjålet din mors bil.
Hva mener du med "og så da"?
Men jeg… Jeg forstår.
Jean-Jacques Rançon var ikke bussjåfør heller.
Stemmer. Beklager.
Ha det bra. Ha en fin ettermiddag.
Bare teite telefoner hele dagen.
Hadde en enbeint Jean-Jacques Rançon,
en fyr som tror han så ham luske på stasjonen i morges.
Faen.
Hvem er Sonia Hamady?
Kriminalpolitiet, vennligst vent.
Tok du imot telefonen?
Ja, jeg husker det.
Historien var uklar. Jeg forsto ikke egentlig.
Hun sa hun kjente igjen Rançon på TV.
Hun sa det var han som overfalt henne i januar 1998.
Men andre har løyet…
Skrev du ned adressen?
Ja.
Avenue Belfort…
Helvete.
Det er nær stasjonen.
Ved siden av Rançons hotell.
CANONGE SØK HAMADY, SONIA
Skal vi se.
POLITIRAPPORT
Så…
Noen kom angivelig bort til henne…
"Stukket flere ganger…"
"Store sår i buken…"
Bevæpnet angrep?
Hva er den klassifiseringen?
Henlagt sak.
Hvorfor har vi aldri hørt om den?
Hvorfor så ikke aktor forbindelsen?
-Hva er dette? -Jeg vet ikke.
Madame Hamady?
Ja.
Det er stasjonssjef Flore Robin fra Perpignan kriminalpoliti.
Madame Hamady, er du der?
Jeg lover at du kan snakke fritt med meg.
Jeg skal høre på deg.
Men enda viktigere: Jeg skal tro på deg.
Hallo? Er du der?
Om du ikke sier noe, blir han ikke dømt for det han gjorde mot deg.
Han skal uansett i fengsel.
Så klart. Han skal sitte i fengsel resten av livet,
men om han skadet deg, vil jeg han skal dømmes for det også.
Hvorfor?
Jeg vil at du skal kunne si i retten:
"Dette var det du gjorde mot meg. Du skal få betale for det."
Du sa at du kjente ham igjen?
Vet du hva jeg tenkte
mens han stakk kniven inn i magen min?
Jeg tenkte: "Sonia, husk ansiktet hans.
Husk det kalde, perverse smilet, de råtne tennene,
det mørke, sadistiske blikket.
Husk alt sammen.
Størrelsen, de enorme hendene."
Jeg levde med det ansiktet i 16 år.
Jeg husker alt.
Jeg husker måten han pustet på,
ånden som luktet gammel tobakk og alkohol.
Jeg ser kniven,
den blanke eggen.
Jeg hører lyden av huden min som revner. Det er en rar lyd.
Og jeg ser øynene hans.
Øynene hans sa til meg at jeg skulle dø den natten.
Du er veldig modig, Sonia.
Om du lar meg, vil jeg komme hjem til deg.
Ta imot uttalelsen din.
Det er veldig viktig.
Beklager.
Jeg lover å ikke gi deg opp.
Hvor mange andre offer etterlot han seg?
Hvor mange knuste liv? Utviskede liv?
Redusert til stillhet?
Rettferdigheten fullendes aldri.
Det finnes alltid noen man ikke klarer å ta.
ALEX' BURSDAG
-Filmer du? -Ja!
Du ga meg den, mamma.
Slutt å filme oss!
Det holder!
Hva heter vennen din?
Nei, han ble med meg.
Hva heter vennen din?
Husker du hva hun sa?
La meg tenke.
Husker du det øyeblikket?
Ja, men… jeg husker ikke hva hun sa.
-Vent… -Gå tilbake.
Ja. Takk.
Kom igjen. Husk.
Hva het vennen hennes?
Tja…
Hvorfor spør du om dette?
Jeg vet ikke. Jeg…
Jeg vet ikke. Jeg føler at jeg har oversett noe.
Det er teit, men…
Jeg vet ikke hvor jeg skal lete lenger.
GRATULERER MED DAGEN, ALEX
Ja, vi ble venner.
Og han kjenner mange i restaurantbransjen, og…
-Manuel! -Hva heter vennen din?
Christopher Delpech.
-Å? -Ja.
Christopher, som fetteren din, og Delpech, som sangeren?
-Akkurat. -Ja.
På andre siden av dammen
Så jeg plutselig
Noen ville fugler
Ja.
A, T…
I.
A.
N… A.
Perfekt.
Takk!
Ingen årsak!
Jeg har arvet noen vaner av Sabueso.
Jeg hadde personlige mapper, som ham.
Glemte loggbøker.
Saksnotater.
Sammentreff som holdt meg våken.
Det var opp til meg å bære den lekke bøtta nå.
SAVNET Tatiana. 17 år gammel.
Du vet det nærmest er meningsløst,
men du gjør det likevel.
Fordi vi må si til oss selv at det av og til er verdt det.
Jentene fra stasjonen
Er du ferdig?
For i dag, ja.
Hva vil du gjøre nå?
-Vi går på stranden! -Stranden?
-Kom igjen. -Vi skal på stranden!
Har du glemt pikniken vår?
Så klart ikke. Tuller du?
Tatianas forsvinning er uløst, selv i dag.
Ingen ble etterforsket eller tiltalt. Ingen ledetråder ble funnet.
I 2023 ble mappen overført til avdelingen for gamle saker.
Ble borte 24. september 1995
Oversatt av: Heidi Rabbevåg