Denne serie er inspireret af en fransk retssag fra 1995-2018.
De omtalte forbrydelser og forsvundne personer er reelle.
Scener fra efterforskning og privatliv samt dialog er fiktive.
scanning i gang Gel XYC678/T67
Hit på Gel XYC678/T67
Gemmer og printer match
DOMMER C. ARQUEY
Kom ind.
Inspektør Robin?
Undskyld mig, men det haster.
Her er det. Vi har et match i DNA-registret.
Jeg lytter.
Jean-Jacques Rançon, 54, gaffeltruckfører.
Dømt flere gange for voldtægt og sexoverfald.
Han boede tæt på stationen.
JEAN-JACQUES RANÇON
Han slap fra os dengang.
Ved vi, hvorfor han er i registret?
Han truede sin ekskone med drab for tre måneder siden.
Har han kun været i databasen i tre måneder?
Det er tilfældigt, at de kørte sammenligningen nu.
Vi kunne have overset ham.
UNGDOMSFÆNGSEL DØMT FOR VOLDTÆGT
Det er ham.
Det er vores mirakel.
THE LOST STATION GIRLS
Hvordan går det?
Okay, og dig?
-Hey. -Min ven, James.
Min ven.
-Det er på tide. -Alt godt?
Hvad taler du om? Kom nu.
-Hvad så? -Han kommer ud!
Alt godt, tak.
Anhold ham!
-Afsted. -Politi!
Ned på jorden!
-Kom så! -Ned på jorden!
Kom så, kom her.
Ned på jorden!
Kom så, lad mig se hænderne.
Rør dig ikke!
Der er håndjern på.
Han er sikret.
Sæt dig op. Kom så.
Få ham op.
Kom så, op med dig.
Op med dig.
-Er du Jean-Jacques Rançon? -Ja.
Klokken er 13.45, du er hermed
anholdt for overlagt mord.
Før ham væk.
Kom så, afsted, drenge.
Utroligt, at det sker.
Det er som en drøm.
Seksten år.
Det her vil I huske resten af livet.
Med garanti.
De kommer.
Tillykke, Flore.
Jeg er meget stolt af dig.
Tak, chef.
Tak.
Chefen!
Flot klaret.
-Flot klaret. -Tak.
God fangst.
Flot.
Flot klaret, Damien.
Du fortjener det.
Mange tak.
Jeg er stolt af jer.
Ja, ikke?
Når jeg ser alle jeres ansigter foran mig,
slår det mig, at nogen af jer var ganske unge, da sagen begyndte.
Jeg tænker selvfølgelig også på andre.
Dem, der var her fra begyndelsen,
men ikke længere er på teamet.
Jeg bringer det op,
fordi folk har været hurtige til at påpege fejl i sagen.
Jeg svarede altid, at mine teams
har kæmpet hårdt døgnet rundt i 16 år
det bedste, de kunne, på enhver måde.
I dag har vi lejligheden til at bevise,
at vi ikke glemte ofrene,
og at vi aldrig opgiver familierne.
På vegne af alle familierne,
forældrene, børnene, brødrene, søstrene,
alle de pårørende, der blev ved med at stole på os,
må I forstå, at i dag er det jeres pligt
at få denne mand til at tale.
DNA vil ikke være nok, så vi skal have hans tilståelse.
Manden er Jean-Jacques Rançon, arbejdsløs lagerarbejder,
mistænkt for mordene på Leïla Chakir, måske også Marianne Perez,
og muligvis Tatiana Andujars forsvinden.
En overvældende sag.
Seksten år, en lang række mistænkte, ransagninger, anholdelser,
hundredvis af interviews,
og i lang tid frustrationer over ikke at gøre fremskridt.
Politiet har bekræftet, at de har anholdt en 54-årig mand
i sagen om de forsvundne piger ved Perpignan-stationen.
Den mistænkte er lige blevet varetægtsfængslet,
der er efter sigende ingen tilståelse.
Tatiana Andujars forsvinden i 1995
og mordene på Leïla Chakir og Marianne Perez i 1998 er
den dag i dag stadig uopklarede.
Sammen med familierne har en hel by ventet på svar
i de sidste 16 år.
Vi fandt ham takket være videnskabelige fremskridt,
men det var op til os at få hans tilståelse.
Sammen.
En sidste gang.
IKKE PROFILEN IKKE LÆGE
INTET AT RAPPORTERE
Vil du fjerne håndjernene fra min klient?
Inspektør.
Jeg vidste ikke, om du ville komme.
Jeg ville ikke stjæle opmærksomheden.
Ja.
Vi troede, det var en læge med en operationsstue i sin varevogn.
Og så var det bare en gut med en kniv.
Vi tog grundigt fejl, ikke sandt?
Jo.
Det vigtige er, at vi gør det sammen.
At vi gør det rigtigt denne gang.
Har vi noget på ham i forhold til Tatiana Andujar?
Nej, han sad i fængsel dengang, i 1995.
Han afsonede for voldtægt.
Jeg tjekkede med politiet i Amiens, og… han var ikke på udgang.
Det er ikke ham.
Okay.
Så vi har intet på ham udover Leïlas sko, er det korrekt?
Det er korrekt.
Før jeg nævner det, vil jeg have ham til at tale.
Vinde hans tillid.
Vi har ventet på det i 16 år.
Hr. Rançon, vil du fortælle os om din barndom?
Du voksede op med dine forældre, ikke?
Min far var murer, og min mor var…
Hun var ikke specielt klog.
Og dine søskende?
Vi er 13.
Men jeg voksede ikke op sammen med dem.
De blev fjernet, da de blev født.
Men du blev ikke?
Jeg er den eneste, de lod mine forældre beholde.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Hvad med dine ægteskaber og forhold?
Hvor længe, hvor mange børn?
Der har ikke været mange.
Der var… Solange i et år.
Der var Agnès i en måned.
Og Nathalie i fem år,
men hun rejste med vores søn, Thomas.
Hvorfor?
Jeg sad i fængsel og mistede forældremyndigheden.
Og hvad så?
Derefter… var der andre.
Der var Marie.
Men jeg blev ikke med hende længe. Hun var ikke særligt køn.
Hvad er din kvindetype?
Alle unge kvinder med store bryster.
Jeg elsker store bryster.
Ja, jeg elsker store bryster.
Jeg er med.
Jeg har altid haft yngre kvinder.
Som Leslie, den sidste.
Hvor gammel var Leslie, da I mødtes?
Hun var 16, jeg var 44.
Virkelig?
Fik du børn med hende?
To.
Magalie og Yannick.
Jeg ved ikke, hvor de er nu. Jeg ville gerne se dem og deres mor.
Vil du kalde dig en forfører?
Jeg har haft succes med kvinder.
Men de kom til mig.
Jeg leder ikke efter dem. Det er dem.
Okay.
Tror du, at…
Altså…
Kunne det være sket en enkelt gang,
at du blev lidt voldelig mod en kvinde?
Nej, jeg har aldrig været voldelig mod kvinder.
Ikke så vidt jeg husker.
For den 20. januar 1992,
da du boede i Amiens,
var du involveret i en voldtægtssag,
du var bevæbnet og blev idømt otte års fængsel.
Kan du fortælle, hvad der skete?
Kvinden gik forbi mig, jeg syntes godt om hende,
så jeg fulgte efter hende, fordi jeg ville have sex med hende.
Og hvad så?
Så tog jeg min kniv frem, og hun tog sit tøj af…
Lige et øjeblik, hvorfor en kniv?
Jeg taler til dig. Hvorfor en kniv?
Jeg troede ikke, du var voldelig mod kvinder.
Kniven får mig til at føle mig stærk.
Okay.
Og hvad så?
Hvad skete der?
Hun lagde sig ned, jeg lagde mig ovenpå hende.
Jeg elskede med hende og kom meget hurtigt.
Så tog jeg hendes taske og gik.
Om aftenen ringede jeg til hende.
Jeg ringede et par gange.
Politiet sporede opkaldet og knaldede mig.
Hvorfor ringede du til hende?
For at se hende igen. Jeg ville elske med hende igen.
Klart.
Han har overhovedet ingen empati.
Han er totalt selvoptaget og…
Hvis vi presser ham til at tale om Marianne og Leïla,
siger han ikke noget. Han er kun interesseret i sig selv.
Hvad anbefaler du?
Altså…
Jeg vil lade ham tale om sig selv,
og når jeg føler, han stoler på mig,
får jeg ham til at tale om Leïla, så bliver Vidal barsk.
Er det okay med dig, Vidal?
Han skal tale før i aften.
Hans advokat vil trække tiden ud
og så bede os om at lade ham få noget søvn.
Det må ikke ske. Okay?
Lad ikke dem bestemme farten.
Når I har dem, så hold fast.
Okay?
Okay.
Hvad gjorde du, da du blev løsladt?
Da jeg kom ud, ville jeg rejse langt væk.
Jeg tog til Perpignan, ned til Perpignan,
Frankrigs sydligste by.
Hvor boede du?
På Hôtel du Midi, det billigste hotel.
-Sagde du Hôtel du Midi? -Ja.
Stod du af og til ude på balkonen?
Ja, jeg gik ud på balkonen, jeg røg og så folk gå forbi.
Hvad lavede du i fritiden?
Det har jeg sagt, jeg gik rundt i kvarteret.
Jeg købte en kebab på avenue de la Gare, slappede af.
Hvor gik du hen?
Bare rundt om i Perpignan.
Hvor, præcis? Jeg er interesseret.
Rundt i alle kvartererne i Perpignan.
Via avenue de la Gare?
-Ja. -Okay.
Leïla Chakir, kender du det navn?
Ja, jeg har hørt navnet, Leïla Chakir.
Jeg tror, jeg hørte hendes navn på TV, da hun døde.
Jeg viser dig et foto af hende.
Genkender du hende?
Nej, jeg kendte hende ikke. Jeg så bare hendes foto.
Hun var i nyhederne.
Blev hun ikke stukket ihjel? Flået midt over?
Ved du, hvor hendes lig blev fundet?
Ja, tæt på supermarkedet ikke langt fra Café Figueras.
Ja, netop.
Har du en grund til at besøge det område?
Måske for at handle,
købe en avis, dumme små ting.
Måske har du en kammerat der?
-Nej. -Nej?
-En kæreste? -Nej.
Ingen kæreste?
Måske er der en bar? Hvor du er stamgæst?
Er der en bar?
Du går på bar, gør du ikke?
Nej.
Jeg går ikke på bar.
Det overrasker mig, fordi…
Du sagde, at du holder af at gå omkring på avenue de la Gare,
men du synes ikke om det, der er der.
Rolig.
Okay.
Det holder ikke.
Nej, det holder ikke.
Sig mig, hr. Rançon,
hvad ved du
om brugen af DNA-profiler i retssager?
Har du hørt om det?
Det tror jeg.
Hvis man finder nogens DNA,
så var personen på stedet.
Det er korrekt.
Vi fandt din DNA-profil på Leïla Chakirs gerningssted.
Hvad vil du sige om det?
Det er umuligt. Jeg kan ikke have været der.
Okay.
Dette er en rapport om en genetisk forbindelse
lavet af DNA-registret, dateret 10. oktober 2014,
mellem DNA fundet på ofrets sko
og din biologiske prøve.
Hvad har du at sige til det?
Jeg har intet at sige. Jeg var der ikke.
Hvad skal jeg sige?
Vi har brug for en logisk forklaring.
Hvordan er det muligt?
Det ved jeg ikke. Ingen anelse.
Du ved det ikke, du har glemt det, du er træt.
Det er ret enkelt,
havde du kontakt med Leïla Chakir, ja eller nej?
Nej.
Jeg gentager spørgsmålet.
Det er ret enkelt.
Havde du kontakt med Leïla Chakir?
Nej, nej og nej!
Hvorfor er dit DNA så på gerningsstedet?
Det ved jeg ikke.
Jeg kan ikke besvare spørgsmålet.
Jeg har aldrig set det før.
Først lader det til, at han er totalt ligeglad.
Så presser vi ham til at inkriminere sig selv, og han lusker udenom.
Han er et rovdyr.
Han har et overlevelsesinstinkt.
Fandt de noget i journalafdelingen?
Intet inkriminerende.
Ingen forbindelse til ofrene.
Så vi har en sko med partiel DNA.
Advokaten vil rive det fra hinanden i retten.
"Ja, min klient fandt en sko på gaden.
Han samlede den op og smed den i rendestenen."
Sådan.
Uden en tilståelse er vi på den.
Og han har været her i 12 timer.
Du har 36 timer endnu til at knække ham.
Seksogtredive.
Begå ikke de samme dumme fejl som mig.
Du skal holde hovedet koldt.
04:24 TORSDAG, 13. OKTOBER
Lad gutterne ryste ham, og tag så over bagefter.
Hør her,
dit DNA kom ikke på skoen af sig selv.
Dræbte du hende?
Nej.
Dræbte du Leïla Chakir?
Leïla Chakir, hun var 19 år, for fanden!
Du ved, hvad vi taler om, så svar os.
Dræbte du hende, ja eller nej?
Dræbte du hende?
Nej.
Hvorfor var dit DNA på hendes sko, dit dumme svin?
Okay, kom nu…
Jeg forstår det.
Du er fetichist.
Hvad er det?
Ja, det er sådan, det er.
Synes du om små pigers sko?
Du er besat af sko.
Har du intet at sige?
Som denne her, genkender du skoen?
Tænder det dig?
Se på den!
Jeg har aldrig før set den.
Dit DNA er på den, idiot.
Hvordan landede dit DNA der?
Fortæl os det, vi er ikke så kloge.
Hvordan kom dit DNA på skoen?
Vi må alle være idioter her.
Forstår du, hvad vi siger?
Se på mig.
Jeg spørger dig for sidste gang.
Dræbte du Leïla Chakir?
Jeg har aldrig dræbt nogen.
Aldrig.
Han er ved at blive træt. Det er din tur.
Hør.
I hans verden er det normalt, det han gjorde.
Vi skal…
…se ind i hans hoved.
Forstår du det?
Find ud af, hvad der gør ham bange.
Giv mig dine cigaretter.
Ryger du nu?
Giv mig nu dine cigaretter.
Tak.
Vil I lade os være alene?
Er det dit barn?
Iris.
Som blomsten?
Ja.
Dine hedder… Magalie og Yannick, ikke sandt?
Jo.
Min er seks år gammel.
Yannick er fire og…
…og Magalie er seks, som Iris.
Jeg har ikke set min datter i to dage.
Det er aldrig sket før.
Det er ikke godt.
Du skal tage hjem til hende, når vi er færdige her.
Fordi børn, de…
Jeg ringede til hende i går og fortalte en godnathistorie.
Hvilke historier synes hun om?
Historier, jeg finder på.
Historier, vi alle kender…
Ting, vi finder på for at lære små piger at klare sig.
At være bange for drager og ulve…
Min datter skal ikke tro, at det er, hvad livet handler om.
At være bange.
Børn burde ikke være bange.
Det er de for små til.
Du ved, hvad frygt er.
Ja, det ved jeg.
Dine børn… Du har aldrig gjort dem bange.
Nej.
Du gjorde dem aldrig noget.
Aldrig.
Vi ligner hinanden.
Du ved, hvordan det er at elske sine børn.
Som…
…Mariannes forældre.
Leïlas forældre.
Ved du, hvad deres frygt er?
Disse mødre?
Det er ikke at vide, hvad der skete med deres døtre.
Du kan ikke lade dem have den uvished.
Ja.
Jeg dræbte dem.
Var det dig?
Ja.
Dræbte du Leïla Chakir?
Ja.
Og Marianne Perez?
Ja.
Vi tager din forklaring ovenpå, okay?
Okay.
Før ham ovenpå.
Sabueso Han tilstod
Hold da kæft.
Ikke nu.
Men jeg skal…
Ikke nu, sagde jeg.
Okay.
Hold da kæft.
Farvel, Nico.
Farvel. Går du?
Ja.
Det er okay.
Fru Perez, jeg er ked af ventetiden, men…
Det er slut. Vi er sikre. Han tilstod.
Han er skyldig.
Vi begyndte det sammen, vi afslutter det sammen.
Du havde ret.
Men det er ikke slut endnu.
Det ved jeg.
Fortæl mig igen, hvorfor du valgte det her.
At være betjent.
Det har jeg fortalt dig.
Nej.
Kom ikke med den historie om kæresten igen,
den med den tilfældige eksamen.
Det er en god fuphistorie,
den er god, men… Jeg køber den ikke.
Det er på grund af min søster, Anaïs.
Jeg forstod det først efter hendes selvmord.
Hun turde aldrig fortælle det til nogen.
Ikke til mine forældre.
Ikke til mig.
Og bestemt ikke til politiet.
Det gør mig ondt.
Jeg tager hjem til min datter.
God idé.
Vi ses, inspektør.
Manden, der tirsdag blev anholdt i Perpignan,
tilstod endelig forbrydelserne overfor politiet.
Fremskridt indenfor videnskab gjorde, at sagen kunne genåbnes.
Jean-Jacques Rançon, 54,
tilstod drabene på Leïla Chakir og Marianne Perez,
så han flyttes fra politiet til den offentlige anklagers kontor
til en høring foran den offentlig anklager og dommeren,
før han varetægtsfængsles.
SØNDAG, 24. SEPTEMBER 1995
THE MONTANA SÆRLIG AFTEN - DAMEAFTEN
Jeg er ked af det.
Tatiana kan ikke være taget af Jean-Jacques Rançon.
Han var i fængsel dengang.
Nej, vær ikke ked af det. Det er godt for Carmen.
For mig er der stadig en mistænkt.
Jeg fandt det her blandt Tatianas ting, da jeg gjorde klar til at flytte.
Min datter var på Christopher Delpechs bar,
den dag hun forsvandt.
Du burde afhøre ham.
Det er foruroligende, men han ejede ikke The Montana i 1995.
Man køber ikke bare en bar.
Det må have været et sted, han kendte.
Kun bagefter.
Og det er ikke bevis, beklager.
Da vi efterforskede mordet på Nora,
fandt vi intet, der forbandt ham til Tatiana.
Hvad med den krimi han opkaldte efter min datter?
Det er frustrerende, men det er ikke bevis.
Vi må tænke på andre spor.
Andre grunde.
Politiet i Perpignan, hvad kan jeg hjælpe med?
Ja, jeg…
Jeg forstår, men det kan ikke være ham.
Kan du give mig den nøjagtige dato?
For i 1963 var Jean-Jacques Rançon tre år.
Han kunne ikke have stjålet din mors bil.
Hvad mener du med: "Hvad så"?
Men jeg… Jeg forstår.
Jean-Jacques Rançon var heller ikke buschauffør.
Det er korrekt. Beklager.
Farvel. Hav en god eftermiddag.
Der har kun været fupopkald hele dagen.
Jeg havde en enbenet Rançon.
En fyr tror, at han så ham snuse rundt udenfor i morges.
Fandens.
Hvem er Sonia Hamady?
Okay. Kriminalpolitiet, vent venligst.
Tog du det opkald?
Ja, jeg husker det.
Hendes historie var ikke særlig klar. Jeg forstod det ikke.
Hun genkendte Rançon på TV.
Hun sagde, at det var ham, der overfaldt hende i januar 1998.
Hun ville ikke være den første løgner…
Skrev du denne adresse ned?
Ja.
Avenue Belfort…
Pis også.
Det er tæt på stationen.
Lige ved siden af Rançons hotel.
DNA-REGISTER-SØGNING HAMADY, SONIA
Lad os se.
POLITIFORKLARING
Så…
Denne person henvendte sig angiveligt til hende…
"Dolket adskillige gange…"
"Omfattende sår i maven…"
Væbnet overfald?
Hvad er det for en klassifikation?
Sagen henlagt.
Hvorfor har vi aldrig hørt om den sag?
Hvorfor så anklageren ikke forbindelsen?
-Hvad helvede er det? -Aner det ikke.
Fru Hamady?
Ja.
Det er inspektør Flore Robin fra kriminalpolitiet i Perpignan.
Fru Hamady, er du der?
Jeg lover, at du kan tale frit til mig.
Jeg vil lytte til dig.
Men endnu vigtigere, jeg tror på dig.
Hallo? Er du der?
Tier du, bliver han ikke dømt for det, han gjorde mod dig.
Han skal alligevel i fængsel.
Selvfølgelig. Han skal sidde i fængsel resten af livet.
Men hvis han gjorde dig ondt, skal han også dømmes for det.
Hvorfor?
Du skal kunne sige i retten:
"Du gjorde det her mod mig. Du skal betale for det."
Sagde du, at du genkendte ham?
Ved du, hvad jeg tænkte,
mens han stak sin kniv ind i min mave?
Jeg tænkte: "Sonia, husk hans ansigt.
Husk hans kolde, perverse smil, hans rådne tænder,
hans mørke og sadistiske blik.
Husk det hele.
Hans størrelse, hans enorme hænder."
Jeg har levet med det ansigt i 16 år.
Jeg husker alt.
Jeg husker, hvordan han trak vejret,
hans åndedræt, der stank af tobak og alkohol.
Jeg kan se kniven,
det skinnende blad.
Jeg hører lyden af min hud, der blev flået op, en mærkelig lyd.
Og jeg kan se hans øjne.
Hans øjne, der sagde, at jeg skulle dø den aften.
Du er meget modig, Sonia.
Hvis jeg må, vil jeg gerne komme hjem til dig.
Tage imod forklaring.
Det er meget vigtigt.
Det gør mig ondt,
jeg lover, at jeg ikke svigter dig.
Hvor mange andre ofre har han efterladt sig?
Hvor mange ødelagte liv? Udslettede liv?
Bragt til tavshed?
Retfærdighed er aldrig komplet.
Der er altid nogen, man ikke finder.
ALEX' FØDSELSDAG
-Optager vi? -Ja!
Jeg fik den af dig, mor.
Lad være med at filme os!
Det er nok!
Hvad hedder din ven?
Nej, han gik med mig.
Hvad hedder din ven?
Husker du, hvad hun sagde?
Lad mig tænke.
Kan du huske det øjeblik?
Jeg husker det, men… Jeg kan ikke huske, hvad hun sagde.
-Øjeblik… -Spol tilbage.
Ja, tak.
Kom nu, husk det.
Hvad hed hendes ven?
Altså…
Hvorfor spørger du mig om det?
Jeg ved det ikke, jeg…
Jeg føler, at jeg har overset noget.
Det er dumt, men…
Jeg ved ikke, hvor jeg skal lede.
TILLYKKE MED FØDSELSDAGEN ALEX
Ja, vi blev venner.
Og han kender mange i restaurationsbranchen, og…
-Manuel! -Hvad hed din ven?
Christopher Delpech.
-Virkelig? -Ja.
Christopher som din fætter og Delpech som sangeren?
-Præcis. -Ja.
Ja.
A, T…
I.
A.
N… A.
Det er perfekt.
Tak!
Det var så lidt!
Jeg har arvet nogle vaner fra Sabueso.
Jeg har personlige filer, ligesom ham.
Glemte logbøger.
Notater fra efterforskninger.
Sammentræf, der holdt mig vågen.
Nu skulle jeg holde den synkende skude oven vande.
SAVNET TATIANA. 17 ÅR
Man ved, at det næsten er nytteløst,
men man gør det alligevel.
Fordi vi har sagt til os selv, at af og til er det det værd.
Er du færdig?
Ja, for i dag.
Hvad har du lyst til at lave nu?
-Lad os tage til stranden! -Stranden?
-Kom nu. -Vi skal til stranden!
Glemte du vores picnic?
Selvfølgelig ikke.
Nu er det kun Tatianas forsvinden, der er uopklaret.
Ingen er blevet efterforsket eller tiltalt. Man fandt ingen spor.
I 2023 blev sagen overført til afdelingen for "henlagte sager".
Forsvundet den 24. september 1995
Tekster af: Sosho