АМСТЕРДАМСЬКА ІМПЕРІЯ ВИГАДАНА Й НЕ МАЄ РЕАЛЬНОГО ПІДҐРУНТЯ
ЇЇ ПЕРСОНАЖІ — НЕ РЕАЛЬНІ ОСОБИ
РІК ТОМУ
КУРИТИ ЗАБОРОНЕНО
Пані та панове, попрошу вашої уваги.
Зйомки от-от розпочнуться.
Пряма трансляція за десять секунд. Усі готові?
Починаємо за п'ять, чотири, три, дві, одну.
Добрий вечір. Це «Ток-шоу на кампусі».
Щире вітання з однієї з найкрасивіших авдиторій країни.
І голці ніде впасти.
Іще й за дверима черга зібралася.
Це багато говорить про популярність сьогоднішнього гостя.
Засновник і власник всесвітньо відомої мережі кофішопів «Шакал».
Один із найбагатших людей країни, ідол у світі канабісу, і багато іншого.
Сьогодні ввечері разом із цими студентами я візьму інтерв'ю
в єдиного і неповторного Джека ван Дорна.
Джеку.
Прошу сідати. Влаштовуйся зручніше.
Перш ніж почати, ти щойно курив косяк за кулісами?
Так, пару затяжок. Я подумав, що буде добре.
І де цей косяк зараз?
Я віддав його отому хлопцеві.
Ех. Як шкода.
Так, але в мене є ще один.
Якщо хочеш.
Я можу запросто…
Так, клас.
Грець із ним.
-Я запалю. -Люди вже хитають головами.
«Не треба». Менеджер панікує.
Але знаєте що? Ми зробимо це. Так.
Оце я розумію.
-Мій бос не зрадіє. -Тому тобі не варто працювати на нього.
-Я маю знати, про що розмовляю. -Саме так.
-Ну… -Що?
-Так. -І як?
Непогано.
Непогано? Це найкраща трава у твоєму житті.
-Хтось хоче спробувати? Так? -Ну, я…
Ой, спокійно, люди.
Ти був перший.
-Це ж не заборонено, правда? -Ні. Ой леле. Вибачте.
-Це виходить з-під контролю. -Він був перший. Тримай, королю.
-Дякую. -Прошу.
-Джеку. Іди до мене. -Ми ж лише почали.
Тут теж весело.
-Гаразд, я піду. -Так?
Сподіваюся, тобі відома концепція шоу?
-Можеш іще раз пояснити? -Звісно.
-Так. -Ми ставимо запитання, а ти відповідаєш.
Ніби непогано.
-Готовий? Гаразд. -Я готовий.
-Джек ван Дорн. -Це я.
-Так. -Ти злочинець?
Ні, я не злочинець.
АМСТЕРДАМСЬКА ІМПЕРІЯ
Ні, відпусти мене. Я не знаю, чорт забирай. Не знаю. Дідько.
Чорт. Бляха, та не знаю я.
Ні-ні.
Я думала, ми її не вплутуватимемо.
-Я хочу бути тут. -А я не хочу.
-Їдь. -Я не дитина.
Дитина. Ти моя дитина.
Відвали. Тепер ти стала мамою?
Гаразд.
Катю.
Ти уявляєш, що ми тут робимо?
Ті покидьки стріляли в батька. Я хочу бути тут.
Так. Відповідь — ні. Якщо нас спіймають, нас посадять.
На роки-рокенні.
Ти розумієш, що це можна вирішити лише одним способом?
Ти це розумієш, так? І я хочу, щоб ти не втручалася.
Тому
дозволь мамі й Бетті розібратися із цим.
-Я тобі більше не довіряю. -Що? Через ситуацію в суді? Це війна.
Ні. Боже мій.
-Бляха, Бетті. -А тобі вдавалося відмовити її колись?
-Треба було замкнути її. -Відвали.
-Ти не залишаєш нам вибору. -Ні. Чорт.
Тихо, я сказав.
Тож?
Я ніколи не скажу, де моя сім'я.
Пальці?
-Ну… -А телефону немає?
Є. Але він вимкнений.
Який пін-код?
Пішла ти.
-Пальці. -Стривай, Ганнібале Лектере.
Відчини вікно. Тут смердить.
-Вони знають, що роблять. Тож… -Справді?
-Так. -Вони не сильно просунулися.
Мені потрібен пін-код. Можемо написати їм від нього, щоб вони відповіли.
Дайте нам іще півгодини, а потім…
Хіба так важко змусити чоловіка говорити?
Ви мені набридли, брудні селюки. Дай пін-код телефону. Негайно.
Ні.
Зніми з нього труси.
Хутко.
Ні.
А язик у тебе набагато довший.
-Ні. -Пін-код.
Пін-код?
Один, чотири, вісім, два.
Джеку.
Коханий. Джеку.
Агов, коханий. Серденько. Боже.
Хтось може допомогти? О боже. Дідько.
Джеку!
-Бетті? -Це я. Марьолейн.
Пане, ви знаєте, де ви?
Стисніть мою руку.
Це Науд.
ВОНА В МЕНЕ. ПОМОЖІТЬ.
-Вона в нього, але потрібна допомога. -Де?
Я НЕ МОЖУ РОЗМОВЛЯТИ
-Пане? Назвете своє ім'я? -Джек.
Ви знаєте, де ми?
У лікарні.
Ви пам'ятаєте, що сталося?
Катю.
Коханий, Каті тут немає. Вона розбирається з усім у «Шакалі».
-Усе буде добре. Гаразд? -Ні. Тіхелари.
Що?
-Тіхелаар. -Хто це?
Спокійно. Перевірмо, наскільки добре Джек вийшов із коми.
Викличте радіолога. Треба якнайшвидше зробити КТ.
Я БІЛЯ ВЕСТЕРФЛАНКУ
Стоянка Вестерфланку.
-У мене погане передчуття. -Ми їдемо.
Науд це пише чи ні —
йому потрібна наша допомога.
ЇДЕМО
Гаразд.
-Ми подзвонимо, коли все владнаємо. -Гаразд. Дякую.
-А наші гроші? -Готові до переказу.
То ми нарешті підемо на побачення?
Гаррі. Ніколи в житті.
Подзвониш мені.
Готовий?
Їдьмо.
МОБІЛЬНИЙ ТЕЛЕФОН — ТАТО
Привіт, тату.
Ні, це Марьолейн.
-З ним усе гаразд? -Так. Він щойно отямився.
Його якраз перевіряють, але, схоже, усе буде добре.
Зачекай.
З ним усе гаразд. Я спитаю… Так.
А ти де?
Я в «Шакалі».
Даси мені поговорити з батьком?
Пізніше. Зараз із ним лікарі. Але є дещо…
Я не знаю, що це означає, але тобі знайоме прізвище Тіхелар?
А що таке?
Це було перше, що він сказав, коли отямився. І твоє ім'я.
Неначе хотів попередити тебе.
Ага.
Може, це стрілець.
-Він це сказав? -Ні, але що ще це може означати?
Просто будь обережна, добре? Я попереджу поліцію…
Ні, поліції не треба цього знати.
Я знаю Тіхеларів — наші постачальники.
-У нас із ними ніколи не було проблем. -Тоді чому Джек міг це сказати?
Не знаю. Він же щойно вийшов із коми, хіба ні?
Стрілець досі на волі. Я не ризикуватиму.
Тіхелаари нормальні.
Не треба давати поліції зачіпки.
Зачекай, допоки тато не заговорить, і дай нам розібратися.
Гаразд.
Дякую. До зустрічі.
Бляха-муха.
-Катю? -Де ти?
-У ліжку. -У ліжку?
-Так, а що? -Тато отямився.
Ой. З ним усе гаразд?
Напевне. Їдь у лікарню. Негайно.
Навіщо?
Ми розбираємося з Тіхеларами, але треба вгамувати Марьолейн.
-Про що ти в біса говориш? -Це ті, хто в нього стріляв, придурку.
А «ми» це хто?
Мама, Бетті і я. Поквапся. Без поліції.
Дякую.
Куди він нас у біса затягнув цього разу?
ТІХЕЛАР
ПОЛІЦІЯ РОЗСЛІДУЄ ЗЛОЧИННІ ЗВ'ЯЗКИ ТІХЕЛАРІВ
Господи.
СВИНАРІВ ПІДОЗРЮЮТЬ У ВБИВСТВІ ВЕТЕРИНАРА
У нього там вечірка.
Я іду.
-Не знала, що куриш траву. -Дівчинко, я тебе прошу.
То ви тут трахалися?
Так. Де ми лише цього не робили в цій хатинці.
Господи.
Гадаю, це були найкращі місяці наших стосунків.
А в нас тоді вже все якраз скінчилося.
-Так? -Так.
Якщо чесно, я не думаю, що ми були чудовою парою.
Мене приваблювала його амбіційність, і, думаю, його захоплювало,
що я показала йому світ, якого він іще не знав, але, ну…
Щойно він його пізнав,
йому стало нецікаво.
Думаю, в нас сталося те саме.
Але трахався він гарно.
Так, це точно.
Я гляну, чи тут є якась їжа.
Слухай.
Ти це переживеш.
Чуєш, Фоксе?
Перевір, чи всі готові.
Ти зробив фото?
Де Науд?
ГВІДО
Не зачиняй двері, тут тхне тим типом.
-Агов. -Стулися.
Тут давно нікого не було. Ви не знайдете їжі.
-Від цього лише гірше. -Шанті, годі тобі.
Холодильник увімкнений.
І тут є молоко. Навіть не прострочене. Хто ж його приніс сюди?
-Не я. -І не я.
Агов!
-Я сказала стулитися. -Агов! Іди сюди, чорт забирай.
-Це так дратує. -Агов!
Агов!
Ти лише погіршуєш ситуацію для себе.
Я можу заплатити. Я знаю, де тато тримає гроші. Мільйони.
«Мільйони».
І розташування наших плантацій. На додачу до грошей. Гори трави.
Плантації? Скільки?
Десятки. У стайнях, на фермах. Я дам усі адреси.
-Потрібна допомога? -Ні.
Ні-ні.
Тихо. Ми закінчили.
Патріку?
Привіт.
Що ти тут робиш?
Я був тут майже весь час.
Спадку ще не буде.
Дотепно.
Я хвилювався, ясно?
Як і всі тут.
Де Марьолейн?
Вона вийшла, щоб зателефонувати, здається.
Катя просила дещо передати.
Вона вирішує проблему із Тіхелаарами. Треба вгамувати Марьолейн.
-Без поліції. -Що?
-Як? -Я теж не знаю.
-Мама й Бетті допомагають. -Привіт.
-Привіт.
-Усе гаразд? -Так.
Про що говорите?
Ой, та пусте.
Можна поговорити з твоїм татом?
Так. Авжеж.
-Дякую. -Без питань.
-Привіт, кохана. -Привіт.
Господи.
Я така рада, що ти живий.
Було близько. Ти ж розумієш, еге ж?
Стійку траву й коса не бере.
Я дуже злякалася, Джеку.
Пробач, кохана.
Поліція просила зателефонувати, коли ти отямишся.
Почекають.
Я знаю, що скоро, але поки стрілець на волі,
ми в небезпеці, і ти це знаєш.
Слухай.
Ти бачив, хто в тебе стріляв?
Ні.
Ні?
Ні.
Коли ти отямився, ти сказав: «Тіхелари».
-Справді? -Так.
Не пригадую. Тіхелари?
Я поцікавилася й розпитала. Тіхелари — злочинці.
Вирощують для тебе траву. Катя сказала.
Думаєш, я повірю, що це нічого не значить?
Джеку.
Ти можеш бути відвертий.
Чому просто не розповіси?
Що тебе зупиняє?
-Думаю, поліції варто знати. -Ні-ні.
Якщо поліція зв'яже їх із нами, нам кінець.
Доведеться закритися. Не можна ризикувати.
Ризикувати? Про що ти говориш?
-Заради «Шакала»? -Так.
До біса «Шакала». Ти ледь не помер. Господи, Джеку. Я не на жарт налякана.
Не лякайся.
Що б там не сталося, ми розберемося по-своєму. Так?
-І як це? -Тобі цим краще не перейматися.
Що ти таке кажеш? Мене це теж стосується. Це вони стріляли чи ні?
-Припини. -Ні, я думаю, це неправильно.
Я піду в поліцію.
-Я ж казав, що не хочу. -Ти мислиш нетверезо.
Не роби дурниць, ясно?
-Ти мені погрожуєш? -Не пхай у це свого клятого носа.
Я сам розберуся. Як і всі ці 30 років.
-Я більше не хочу бути причетна. -Пробач. Марьолейн?
Марьолейн, пробач.
Марьолейн!
Чорт.
Давно вони поїхали?
Майже дві години тому.
Хіба не мали вже повернутися?
Мабуть, досі виконують завдання, Катю.
Так.
Так. Треба їхати.
Що? І куди ж? Це єдине місце, яке спало мені на думку.
Чорт.
-Мені попередити лікарню? Тата? -А Науд?
-Поїде з нами. -Що?
То ми просто кататимемося з ним?
Не знаю, Катю. Треба подумати, гаразд?
Бери машину. Я візьму Науда.
Бляха.
-Ні. Усе буде добре. -Що ми в біса наробили?
Мамо?
Ключі від машини.
Ключі.
Інакше я переріжу цій горло цій свинюці.
-Ні. -Бетті, будь ласка. Він не жартує.
Думаєш, йому можна довіряти?
-Ключі. -Ні. Мені набридло.
Бетті, будь ласка.
Катю.
-Бет, будь ласка. Ключі в мене. -Катю?
Катю.
Дай сюди.
-Швидше. -Ми ж так помремо.
Хутко, я сказав.
-Віддай ключі, чорт забирай. -Катю.
-Дай мені ключі.
Сучий син.
-А ти? Що з тобою не так? -Як він вирвався?
Я не знаю, Бетті. Звідки мені знати?
-У нього були зв'язані руки. Ти помогла. -Прошу вас.
Я чула, як ви розмовляли про плантації. Ти знову взяла хабар?
-Ти серйозно? -Так.
-Думаєш, я б ризикнула власною донькою… -Це не вперше.
-Припиніть. Обидві. -Ти здуріла?
Цей весь безлад, Бетті, виник через тебе.
Чорт-чорт.
Агов, бляха.
Науде!
Науде.
Катю.
Катю. Де пістолет?
Синку.
Катю.
Пробач, доню.
Пробач мені.
Що сталося?
Пат, може, тобі краще піти.
Ні.
Я залишуся.
-Привіт, Бетті. -Треба поговорити.
Так.
Так, треба поговорити.
Привіт, Бетті.
Привіт, Джеку.
Як ти?
Відновлююся.
-А ти? -Теж відновлююся.
Багато всього сталося. Не знаю, чи зможу примиритися з усім.
Але Тіхелари отримали те, на що заслужили.
Сподіваюся, ти знаєш, що я цього не хотіла.
Я теж.
Усе вийшло з-під контролю.
Я не все зробив так, як хотів би.
І я це не лише про наш розрив і все, що сталося після цього.
До нього теж.
Вибач, якщо я образив тебе.
Я теж хочу перепросити.
Ми охололи ще давніше. Я просто не хотіла це визнавати.
Я завжди тебе кохала, але я втратила себе.
Гадаю, ми вже не ті люди, якими були, коли познайомилися.
Так.
Але ми гарно провели час, скажи?
Ми чудово провели час.
Саме тому я дуже хочу закінчити все правильно.
-По половині. Як на мене, це справедливо. -Згодна.
Гаразд.
Отже, 20 мільйонів?
Ні. Половину всього. І «Шакала» теж.
-Бетті… -Ні, я ж казала, що грошей недостатньо.
-Я думав, ми добре поговорили. -Це так. Але бізнес є бізнес.
Я завжди вважала себе жертвою. Наче в мене така доля.
Моє важке дитинство. Моя провальна кар'єра, шлюбні проблеми.
Але я більше ніколи не буду жертвою.
Тому ти хочеш і «Шакала»?
Ні, тому я хочу те, що мені належить. Я підтримувала тебе всі ці роки.
Завдяки моїм жертвам, зусиллям і порадам ти зміг створити те, що маєш зараз.
-Я хочу розділити нагороду. -Нізащо. Я цього не хочу.
Гаразд. Тоді я беру «Шакала», а ти отримаєш гроші.
Або я можу зачекати, і тоді побачимо, що скаже суддя.
Думаю, у мене більше шансів.
Це було б нерозумно.
Чому це?
ГВІДО
Вона була за будинком.
І що?
Гвідо був там нещодавно.
Гадаю, перед самою смертю. Чи радше вбивством.
Невже?
Він ховався там, коли ваше лігво накрили.
Найкраще для тебе було б, якби він узяв провину на себе чи втік.
Але він не покинув би Анджелу.
Не думаю, що ти хотів його смерті. Ти не чудовисько.
Але коли все дійшло до вибору — між ним і тобою — ти обрав себе.
І ти опинився з тілом у лісі
приблизно за сто кілометрів від місця, де скинув його в річку.
Так усе було?
Авжеж, так. Я тебе знаю. Я знаю, як ти мислиш.
Запальничка доводить усе це?
Ні, ця запальничка нічого не доводить. Але камери на маршруті можуть.
З хатини є три дороги до мосту, де знайшли його авто.
Наскільки ти впевнений, що тебе не зняли?
Там камери спостереження, радари…
Це все дуже надумано.
-Та невже? -Так.
У цієї історії дві потенційні розв'язки.
Розв'язка перша: ти ризикуєш. Але ти втратиш свій бездоганний імідж
і «Шакала», і, ймовірно, опинишся у в'язниці до кінця життя.
Гадаю, ніхто з нас цього не хоче.
І розв'язка друга.
Віддай мені «Шакала», і твій секрет буде в безпеці.
То що скажеш?
Наскільки ти впевнений?
ПІДПИС: БЕТТІ ЙОНКЕРС — АМСТЕРДАМ
Це ще не кінець, Бетті.
ПІДПИС: ДЖЕК ВАН ДОРН — АМСТЕРДАМ
-Джек ван Дорн. -Це я.
Ти злочинець?
Ні, я не злочинець.
Ти ведеш бізнес зі злочинцями.
Навіть коли Квартал червоних ліхтарів був повний шахраїв.
Я пережив їх усіх.
Вижив лише «Шакал».
Я працював по-іншому.
«Шакал».
Хижак.
Пристосованець.
Слухай, шакал — не найбільша тварина в джунглях.
І не найшвидша. І вже точно не найсильніша.
Він дозволяє іншим скоювати жорстокі вбивства.
А в потрібний момент він бере те, що хоче.
Шакал знає, коли слід стати непомітним.
А коли напасти.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька