AMSTERDAM EMPIRE ER OPPDIKTET OG IKKE BASERT PÅ EKTE HENDELSER.
FIGURENE ER IKKE EKTE MENNESKER.
FOR ETT ÅR SIDEN
RØYKING FORBUDT
Mine damer og herrer, kan jeg få deres oppmerksomhet? Vi starter nå.
Vi er direkte om ti sekunder. Er alle klare?
Vi starter om fem, fire, tre, to, én…
God kveld. Velkommen til Campus Talk.
Varmt velkommen fra en av de vakreste forelesningssalene i landet.
Den er fylt til randen.
Det er til og med kø av folk som venter utenfor.
Det sier mye om populariteten til kveldens gjest.
Grunnlegger og eier av den verdensberømte coffee shop-kjeden Jackal.
En av de rikeste nederlenderne, cannabisikon, alt mulig.
I kveld, sammen med disse elevene, skal jeg intervjue
selveste Jack van Doorn.
Jack.
Sett deg. Finn deg til rette.
Før vi begynner, røykte du en joint der borte?
Et par raske drag. Tenkte det var greit.
Og hvor er den jointen nå?
Jeg ga den til fyren der borte.
Å. Det er synd.
Jeg har en til.
Hvis du vil.
Jeg kan enkelt…
Ja, flott.
La oss gjøre det.
-Jeg tenner den. -Folk rister på hodet.
"Ikke." Studiolederen har panikk.
Men vet dere hva? Vi skal gjøre dette. Ja.
Se på henne.
-Sjefen min blir ikke glad. -Det er derfor du ikke burde jobbe for en.
-Jeg må kunne noe om temaet. -Nettopp.
-Vel… -Ja?
-Ja. -Så?
Ikke så verst.
Ikke så verst? Dette er det beste gresset du har prøvd.
-Vil noen prøve? Ja? -Vel, jeg…
Rolig, folkens.
Du var først.
-Jeg kan gjøre dette, ikke sant? -Nei. Jøye meg. Beklager.
-Dette er ute av kontroll. -Han var først. Vær så god, konge.
-Takk. -Kom igjen.
-Jack. Kom. -Moroa hadde jo nettopp startet.
Det er gøy her også.
-Ok, jeg kommer. -Ja?
Jeg håper du er kjent med programmets konsept?
-Kan du forklare det én gang til? -Klart.
-Ja. -Vi stiller spørsmål, du svarer.
Høres bra ut.
-Klar? Greit. -Jeg er klar.
-Jack van Doorn. -Det er meg.
-Ja. -Er du kriminell?
Nei, jeg er ikke kriminell.
Nei, slipp meg. Jeg vet ikke. Jeg vet virkelig ikke. Pokker.
Faen, jeg vet virkelig ikke.
Nei.
Jeg trodde vi holdt henne utenfor.
-Jeg vil være her. -Vil ikke ha deg her.
-Dra. -Jeg er ikke et barn.
Jo. Du er mitt barn.
Ryk og reis. Vil du være en mor nå?
Ok.
Katya.
Vet du hva vi gjør her?
Jævlene skjøt faren min. Jeg vil være her for dette.
Ja da. Svaret er nei. Blir vi tatt, burer de oss inne.
I veldig lang tid.
Du skjønner vel at det bare er én måte å løse dette på?
Du skjønner vel det? Og jeg vil at du skal holde deg unna det.
Så
la mamma og Betty ta seg av dette.
-Jeg stoler ikke på deg lenger. -Hva? Det i retten? Dette er krig.
Nei.
-Faen, Betty. -Har du noensinne snakket henne fra noe?
-Du burde låst henne inne. -Drit og dra.
-Du gir oss ikke noe valg. -Nei. Faen.
Stille, sa jeg.
Vel?
Jeg vil aldri si hvor familien min er.
Fingre?
-Vel… -Ingen telefon?
Jo. Men den er avslått.
Hva er koden din?
Drit og dra.
-Fingre. -Vent, Hannibal Lecter.
Åpne et vindu. Det stinker her.
-De vet hva de gjør. Så… -Virkelig?
-Ja. -De har ikke kommet så langt.
Jeg vil ha koden. Vi kan sende melding fra telefonen hans, kanskje de svarer.
Gi oss en halvtime til, og så…
Hvor vanskelig er det å få en mann til å snakke?
Jeg har fått nok av dere bondeknøler. Få koden til telefonen. Nå.
Nei.
Dra ned undertøyet hans.
Kom igjen.
Nei.
Likevel er du stor i kjeften?
-Nei. -Koden.
Koden?
1482.
Jack.
Vennen. Jack.
Hei, kjære. Skatt. Herregud.
Kan noen hjelpe meg? Herregud. Pokker.
Jack!
-Betty? -Det er meg. Marjolein.
Sir, vet du hvor du er?
Klem hånden min.
Det er Noud.
HAR HENNE. TRENGER HJELP.
-Han har henne, men trenger hjelp. -Hvor?
KAN IKKE SNAKKE NÅ
-Sir? Kan du si hva du heter? -Jack.
Vet du hvor vi er?
Sykehuset.
Husker du hva som skjedde?
Katya.
Vennen, Katya er ikke her. Hun ordner opp på Jackal.
-Alt ordner seg. Greit? -Nei. Tichelaar.
Hva?
-Tichelaar. -Hvem er det?
Ta det med ro. La oss se hvor bra Jack har kommet ut av koma.
Ring radiologi. Jeg vil ha en CT så snart som mulig.
WESTERFLANK PARKERING
Det er en adresse.
-Jeg har en dårlig følelse. -Vi drar.
Om det virkelig er Noud som skriver eller ei,
trenger han vår hjelp uansett.
VI KOMMER
Ok.
-Vi ringer når alt er ordnet. -Ok. Takk.
-Og pengene våre? -Klare til å sendes.
Skal vi endelig på date nå?
Harry. Ikke på hundre år.
Du ringer meg.
Klar?
La oss dra.
MOBILTELEFON PAPPA
Hei, pappa.
Nei, det er Marjolein.
-Går det bra med ham? -Ja. Han våknet nettopp.
De kjører noen tester nå, men det ser ut som han klarer seg.
Vent litt.
Han er ok. Jeg skal spørre… Ja.
Hvor er du?
Jeg er på Jackal.
Kan jeg snakke med faren min litt?
Senere. Legene er hos ham nå. Men det er noe…
Jeg vet ikke hva det betyr, men har du hørt navnet Tichelaar?
Hvordan det?
Det var det første han sa da han våknet. Og navnet ditt.
Jeg følte at han ville advare deg.
Å.
Kanskje det var fyren som skjøt ham.
-Sa han det? -Nei, men hva annet kan det bety?
Bare vær forsiktig, ok? Jeg skal si fra til politiet…
Nei, politiet trenger ikke å vite dette.
Jeg kjenner Tichelaars. De er en leverandør.
-Vi har aldri hatt problemer med dem. -Så hvorfor sa Jack det?
Vet ikke. Hva tenker en som våkner fra koma?
Skytteren er fortsatt der ute. Jeg risikerer det ikke.
Tichelaar-folka er greie.
Ikke gi politiet noe de kan bruke mot oss.
Bare vent til pappa kan snakke, og la oss ta oss av dette.
Ok.
Takk. Ses senere.
Pokker.
-Kat? -Hvor er du?
-I senga. -I senga?
-Ja, hva er det? -Pappa våknet.
Å. Er han ok?
Tror det. Du må på sykehuset. Nå.
Hvorfor?
Vi ordner opp med Tichelaar-folka, men han må holde Marjolein i sjakk.
-Hva faen snakker du om? -Det var de som skjøt ham, dust.
Og hvem… Hvem er "vi"?
Mamma, Betty og meg. Fort. Ikke noe politi.
Takk.
Hvor i helvete dro han oss med denne gangen?
POLITIET ETTERFORSKER KRIMINELLE FORBINDELSER
Herregud.
GRISEBØNDER MISTENKT FOR DRAP PÅ DYRLEGE
Han har en jævla fest der inne.
Jeg går.
-Jeg visste ikke at du røykte gress. -Vær så snill.
-Så det var her dere knullet? -Ja. Har nok sett hvert hjørne av hytta.
Herregud.
Jeg tror det var de beste månedene i forholdet vårt.
Det var så og si slutt mellom oss da.
-Var det? -Ja.
Jeg skal være ærlig. Vi passet egentlig aldri sammen.
Jeg ble tiltrukket av ambisjonen hans, og jeg tror han likte
at jeg viste ham en verden han ikke kjente ennå, men vel…
Da han ble kjent med den,
var det ikke mye igjen.
Jeg tror det var det samme med oss.
Men han var god til å knulle.
Ja, det var han.
Jeg skal sjekke om det er noe å spise.
Hei.
Du overlever.
Hei, Fox.
Sørg for at vi fikk alle.
Har du tatt bilde?
Hvor er Noud?
La døren stå åpen, det stinker av den fyren.
-Hei. -Hold kjeft.
Ingen har vært her på årevis. Du finner ikke mat.
-Det gjør det bare verre. -Shanti, kom igjen.
Kjøleskapet er slått på.
Og det er melk. Ikke utgått på dato. Hvem tok denne med?
-Ikke jeg. -Ikke jeg heller.
Hei!
-Jeg ba deg holde kjeft. -Hei! Kom hit, for pokker.
-Dette er så irriterende. -Hei!
Hei!
Du gjør bare ting verre for deg selv.
Du kan få penger. Jeg vet hvor pappas penger er. Millioner.
"Millioner."
Og hvor vi dyrker. I tillegg til pengene. Fjell av gress.
Dyrkesteder? Hvor mange?
Dusinvis. I staller, på gårder… Jeg kan gi deg alle adressene.
-Trenger du hjelp? -Nei.
Nei.
Hysj. Vi er ferdige her.
Patrick?
Hei.
Hva gjør du her?
Jeg har vært mer her enn ikke.
Det blir ingen arv ennå.
Morsomt.
Jeg var bekymret, ok?
Akkurat som alle andre her.
Hvor er Marjolein?
Hun gikk ut for å ta en telefon, tror jeg.
Kat ba meg fortelle deg noe.
Hun løser Tichelaar-problemet. Du må holde Marjolein i sjakk.
-Ingen politi. -Hva?
-Hvordan? -Jeg vet heller ikke.
-Mamma og Betty hjelper til. -Hei.
-Hei.
-Går det bra? -Ja.
Hva snakket dere om?
Ingenting.
Kan jeg få snakke med faren din?
Ja. Selvsagt.
-Takk. -Klart det.
-Hei, kjære. -Hei.
Herregud.
Jeg er så glad du lever.
Det var nære på. Det vet du vel?
Ukrutt forgår ikke så lett.
Jeg var veldig redd.
Beklager, kjære.
Politiet ba oss om å ringe dem når du våkner.
De kan vente.
Jeg vet det er fort, men med skytteren der ute,
er vi i fare, det vet du.
Hei.
Så du hvem som skjøt deg?
Nei.
Ikke?
Nei.
Da du våknet, sa du navnet Tichelaar.
-Gjorde jeg det? -Ja.
Høres ikke kjent ut. Tichelaar?
Jeg ringte rundt, og jeg undersøkte. Tichelaar-folka er kriminelle.
De dyrker gress for deg. Katya sa det.
Vil du jeg skal tro at det ikke høres kjent ut?
Du.
Du kan være ærlig med meg.
Kan du ikke bare si det?
Hva hindrer deg?
-Jeg synes politiet burde vite dette. -Nei.
Om politiet kobler dem til oss, er vi ferdige.
Vi må stenge. Jeg kan ikke risikere det.
Risikere? Hva snakker du om?
-For Jackal? -Ja.
Faen ta Jackal. Du døde nesten. Herregud, Jack. Jeg er oppriktig redd.
Du trenger ikke være redd.
Samme hva som skjer, håndterer vi det på vår måte. Ok?
-Hvordan? -Ikke plag det vakre hodet ditt med det.
Hva er det du sier? Dette angår meg også. Skjøt de deg eller ikke?
-Slutt. -Nei, det er feil. Jeg vil ringe politiet.
-Jeg sa at jeg ikke vil det. -Du tenker ikke klart.
Ikke gjør noe dumt, ok?
-Truer du meg? -Hold deg unna dette.
Jeg løser det selv. Slik jeg har gjort i 30 år.
-Vil ikke ha noe med dette å gjøre mer. -Beklager. Marjolein?
Marjolein, jeg er lei for det.
Marjolein!
Faen.
Hvor lenge har de vært borte?
Nesten to timer.
Burde de ikke være tilbake nå?
De jobber nok enda med det, Katya.
Jeg… Ja.
Ja. Vi må dra.
Hva? Og dra hvor? Dette var det eneste stedet jeg kom på.
Faen.
-Skal jeg advare sykehuset? Pappa? -Hva med Noud?
-Han blir med. -Hva?
Skal vi kjøre rundt med ham?
Jeg vet ikke akkurat nå. Jeg trenger et øyeblikk til å tenke.
Hent bilen. Jeg henter Noud.
Faen.
-Nei. Det går bra. -Hva faen har vi gjort?
Mamma?
Bilnøkler.
Nøkler.
Ellers skjærer jeg strupen på denne grisen.
-Nei. -Vær så snill, Betty. Han mener det.
Kan vi stole på ham?
-Nøkler. -Nei. Jeg er lei.
Vær så snill.
Katya.
-Vær så snill, Bet. Jeg har nøklene. -Kat?
Katya.
Gi meg dem.
-Fort. -Slåss vi ikke, er vi døde.
Fort, sa jeg!
-Gi meg nøklene, for pokker. -Katya.
-Gi dem til meg.
Jævel.
-Og du? Hva feiler det deg? -Hvordan kom han seg løs?
Jeg vet ikke, Betty. Hvordan skal jeg vite det?
-Hendene hans var bundet. Du hjalp ham. -Vær så snill.
Jeg hørte dere snakke om dyrkesteder. Tok du bestikkelser igjen?
-Mener du det? -Ja.
-Tror du jeg ville satt min egen datter… -Ville ikke vært første gang.
-Slutt. Begge to. -Er du gal?
Alt dette kaoset, Betty, er din feil.
Faen.
Faen, folkens.
Noud!
Noud.
Katya.
Katya. Hvor er pistolen?
Sønn.
Katya.
Beklager, vennen.
Virkelig.
Hva skjedde?
Pat, kanskje du bør gå ut litt.
Nei.
Jeg blir.
-Hei, Betty. -Vi må snakke sammen.
Ja.
Ja, vi må snakke sammen.
Hallo, Betty.
Hallo, Jack.
Hvordan går det?
Jeg leges.
-Hva med deg? -Jeg leges også.
Mye har skjedd.
Vet ikke om jeg vil klare å slutte fred med det.
Men Tichelaar-folka fikk som fortjent.
Jeg håper du vet at jeg aldri ønsket dette.
Ikke jeg heller.
Alt kom litt ut av kontroll.
Skulle ønske jeg taklet noen ting annerledes.
Jeg snakker ikke bare om bruddet og alt som skjedde etterpå.
Jeg mener før det også.
Beklager om jeg såret deg.
Jeg vil også beklage.
Ting hadde ikke funket på en stund. Jeg ville ikke se det.
Jeg har alltid elsket deg, men jeg hadde mistet meg selv.
Jeg tror ingen av oss er personene vi var da vi møttes.
Nei.
Men vi hadde det fint også, ikke sant?
Vi hadde det veldig fint.
Derfor vil jeg avslutte alt på riktig måte.
-Halvparten hver. Det er rettferdig. -Enig.
Ok.
Så 20 millioner?
Nei. Halvparten av alt. Inkludert Jackal.
-Betty… -Jeg sa at penger ikke var nok.
-Jeg trodde vi hadde en god prat. -Ja. Men dette er forretninger.
Jeg så alltid meg selv som et offer. Som om alt skjedde meg.
Min tøffe barndom. Min sviktende karriere. Ekteskapsproblemene mine.
Jeg vil aldri se meg selv slik igjen.
Så du vil ta Jackal også?
Nei, jeg vil ha det du skylder meg. Jeg støttet deg i alle de årene.
Grunnet mine ofre, min innsats og mine råd
klarte du å bygge det til det det er nå.
-Jeg vil ta del i belønningen. -Aldri i livet. Det vil jeg ikke.
Ok. Jeg tar Jackal, du får pengene.
Eller jeg kan velge å vente og se hva dommeren sier.
Mine odds er bedre enn dine.
Det ville ikke vært smart.
Hvorfor ikke?
Den lå utenfor hytta.
Hva så?
Så Guido var der for ikke så lenge siden.
Jeg gjetter rett før han døde. Eller ble drept.
Å?
Du lot Guido gjemme seg der etter at reiret ble tatt.
Det beste for deg ville vært om han tok skylden eller stakk.
Men han ville aldri forlatt Angela.
Jeg tror ikke du ønsket ham død. Du er ikke et monster.
Men da det kom til stykket, og det sto mellom deg og ham,
valgte du deg selv.
Så du satt fast med et lik i en skog
100 km fra der du dumpet ham IJ.
Er jeg i nærheten?
Selvsagt. Jeg kjenner deg. Jeg vet hvordan du tenker.
Beviser lighteren alt det der?
Lighteren beviser ingenting. Men kameraene langs ruten kan gjøre det.
Det er tre ruter fra hytta til broen der bilen hans ble funnet.
Hvor sikker er du på at du ikke ble filmet?
Det er overvåkningskameraer, fotobokser…
Dette er veldig søkt.
-Er det? -Ja.
Det er to mulige slutter på denne historien.
Alternativ én, du tar sjansen. Men du vil miste ditt rene image
og Jackal, og sannsynligvis ende i buret resten av livet.
Ingen av oss vil det, tror jeg.
Avslutning nummer to.
Du gir meg Jackal, og hemmeligheten din er trygg.
Hva blir det til?
Hvor sikker er du egentlig?
Dette er ikke over, Betty.
-Jack van Doorn. -Det er meg.
Er du kriminell?
Nei, jeg er ikke kriminell.
Du handler med kriminelle.
Selv da Red Light District vrimlet av skurker.
Jeg overlevde alle.
Bare Jackal er der enda.
Jeg gjorde ting annerledes.
Jackal. Sjakal.
Et rovdyr.
Opportunistisk.
En sjakal er ikke det største dyret i jungelen.
Og ikke det raskeste. Definitivt ikke det sterkeste.
Den lar de andre drepe brutalt.
Og i riktig øyeblikk tar den det den vil ha.
En sjakal vet når den skal gjøre seg usynlig.
Og når den skal slå til.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten