‫- "אימפריית אמסטרדם" היא סדרה בדיונית‬ ‫ואינה מבוססת על אירועים אמיתיים. -‬
‫- הדמויות שבה לא מתארות אנשים אמיתיים. -‬
‫- שנה קודם לכן -‬
‫- העישון אסור -‬
‫גבירותיי ורבותיי, הקשיבו לי, בבקשה.‬
‫מתחילים לצלם בקרוב.‬
‫עולים לשידור בעוד עשר שניות. כולם מוכנים?‬
‫מתחילים בעוד חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת…‬
‫ערב טוב. ברוכים הבאים ל"שיחת הקמפוס".‬
‫קבלת פנים חמה‬ ‫מאחד מאולמות ההרצאות היפים בהולנד,‬
‫והוא מלא עד אפס מקום.‬
‫יש אפילו תור של אנשים שמחכים בחוץ.‬
‫זה מעיד הרבה על הפופולריות‬ ‫של האורח שלנו הערב.‬
‫המייסד והבעלים של "התן",‬ ‫רשת הקופי-שופס המפורסמת ביותר בעולם.‬
‫אחד האנשים העשירים ביותר בהולנד,‬ ‫אייקון קנאביס, מה שתרצו.‬
‫הערב, יחד עם הסטודנטים,‬ ‫אראיין את האחד והיחיד, ג'ק ואן דורן.‬
‫ג׳ק.‬
‫שב. תרגיש בנוח.‬
‫לפני שנתחיל, האם עישנת שם ג'וינט?‬
‫כן, כמה שאכטות זריזות. חשבתי שזה בסדר.‬
‫ואיפה הג'וינט הזה עכשיו?‬
‫נתתי אותו לבחור ההוא שם.‬
‫אוי… כמה חבל.‬
‫כן, טוב, יש לי עוד אחד.‬
‫אם את רוצה.‬
‫אני יכול בקלות…‬
‫ברצון.‬
‫בוא נלך על זה.‬
‫אדליק לך אותו.‬ ‫-אני רואה אנשים נדים בראשם.‬
‫"לא, אל תעשי את זה". מנהל ההפקה בפניקה.‬
‫אבל אתם יודעים מה, אנחנו הולכים על זה. כן.‬
‫קבלו אותה.‬
‫הבוס שלי לא יהיה מרוצה.‬ ‫-לכן את לא צריכה לעבוד בשביל אף אחד.‬
‫עליי ללמוד לעומק את נושא הריאיון.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ובכן…‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-נו?‬
‫לא רע.‬
‫לא רע? זה הגראס הכי טוב שעישנת אי פעם.‬
‫מישהו רוצה לנסות? כן?‬ ‫-ובכן, אני…‬
‫לאט-לאט, חבר'ה.‬
‫אתה היית ראשון.‬
‫אפשר, נכון?‬ ‫-לא. ואו. סליחה.‬
‫זה יוצא משליטה.‬ ‫-הוא היה הראשון. בבקשה, מלך.‬
‫תודה.‬ ‫-קדימה.‬
‫ג'ק. בוא תצטרף אליי.‬ ‫-בדיוק התחלנו ליהנות.‬
‫גם כאן כיף.‬
‫טוב, אני בא.‬ ‫-כן?‬
‫אני מקווה שאתה מכיר‬ ‫את הקונספט של התוכנית.‬
‫תוכלי להסביר לי עוד פעם אחת?‬ ‫-בטח.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו שואלים שאלות, אתה עונה.‬
‫נשמע טוב.‬
‫מוכן? טוב.‬ ‫-אני מוכן.‬
‫ג'ק ואן דורן.‬ ‫-זה אני.‬
‫כן.‬ ‫-האם אתה פושע?‬
‫לא, אני לא פושע.‬
‫- אימפריית אמסטרדם -‬
‫לא, תעזוב אותי. אני לא יודע, לעזאזל.‬ ‫אני באמת לא יודע. לעזאזל.‬
‫לעזאזל, אני באמת לא יודע.‬
‫לא!‬
‫חשבתי שאנחנו מרחיקים אותה מזה.‬
‫אני רוצה להיות פה.‬ ‫-אני לא רוצה אותך פה.‬
‫לכי מפה.‬ ‫-אני לא ילדה.‬
‫את כן. את הילדה שלי.‬
‫זין! פתאום את רוצה להתנהג כמו אימא?‬
‫בסדר.‬
‫קטיה.‬
‫יש לך מושג מה אנחנו עושים כאן?‬
‫המנוולים האלה ירו באבא שלי.‬ ‫אני רוצה להיות פה.‬
‫כן, בטח. התשובה היא לא.‬ ‫אם ניתפס, יכניסו אותנו לכלא.‬
‫למשך זמן רב מאוד.‬
‫את מבינה שיש רק דרך אחת לפתור את זה?‬
‫את מבינה את זה, נכון?‬ ‫ואני מבקשת שלא תהיי מעורבת בזה.‬
‫לפיכך…‬
‫תני לאימא ולבטי לטפל בזה.‬
‫אני לא סומכת עלייך יותר.‬ ‫-בגלל הקשקוש בבית המשפט? הפעם זו מלחמה.‬
‫לא, אלוהים.‬
‫לעזאזל, בטי.‬ ‫-הצלחת פעם לשכנע אותה לא לעשות משהו?‬
‫היית צריכה לכלוא אותה.‬ ‫-תעשי טובה, שאנטי.‬
‫אתה לא משאיר לנו ברירה.‬ ‫-לא. לעזאזל.‬
‫שקט, אמרתי.‬
‫ובכן?‬
‫גם לו ידעתי, לא הייתי מספר איפה משפחתי.‬
‫אצבעות?‬
‫עוד לא…‬ ‫-אין לו טלפון?‬
‫יש. אבל הוא כבוי.‬
‫מה הקוד שלך?‬
‫לכי תזדייני.‬
‫אצבעות.‬ ‫-חכה רגע, חניבעל לקטר.‬
‫תפתחו חלון. מסריח פה.‬
‫החבר'ה האלה יודעים מה הם עושים. אז…‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-הם לא הגיעו רחוק.‬
‫אני רוצה את הקוד הזה. נוכל לשלוח הודעה‬ ‫מהטלפון שלו ונראה אם הם מגיבים.‬
‫תני לנו עוד חצי שעה, ואז…‬
‫כמה קשה כבר לגרום לגבר לדבר?‬
‫נמאס לי מכם, סתומים מטונפים.‬ ‫תן לי את הקוד של הטלפון. עכשיו.‬
‫לא.‬
‫תוריד לו את התחתונים.‬
‫קדימה.‬
‫לא.‬
‫ולמרות זאת יש לך פה גדול?‬
‫לא.‬ ‫-קוד.‬
‫מה הקוד?‬
‫14-82.‬
‫ג'ק.‬
‫מותק. ג'ק.‬
‫היי, מותק שלי. אלוהים.‬
‫מישהו יכול לעזור? אלוהים. לעזאזל.‬
‫ג'ק!‬
‫בטי?‬ ‫-זה אני. מריוליין.‬
‫אדוני, אתה יודע איפה אתה?‬
‫תלחץ לי את היד.‬
‫זה נאוד.‬
‫- תפסתי אותה. צריך עזרה. -‬
‫הוא תפס אותה, אבל צריך עזרה.‬ ‫-איפה?‬
‫- לא יכול לדבר עכשיו -‬
‫אדוני? אתה יכול להגיד לי מה שמך?‬ ‫-ג'ק.‬
‫אתה יודע איפה אנחנו?‬
‫בבית חולים.‬
‫אתה זוכר מה קרה?‬
‫קטיה.‬
‫מותק, קטיה לא כאן.‬ ‫היא מטפלת בעניינים ב"התן".‬
‫הכול יהיה בסדר. בסדר?‬ ‫-לא. טיכלאר.‬
‫מה?‬
‫טיכלאר.‬ ‫-מה זאת אומרת? מי זה?‬
‫תירגעי. בואי נוודא‬ ‫שג'ק יצא מהתרדמת כמו שצריך.‬
‫תתקשרי לרדיולוגיה.‬ ‫אני רוצה בדיקת סי-טי בהקדם האפשרי.‬
‫- בואו לווסטרפלאנק -‬
‫חניון וסטרפלאנק.‬
‫יש לי הרגשה רעה לגבי זה.‬ ‫-אנחנו הולכים.‬
‫אם זה באמת נאוד מסמס לנו או לא,‬
‫בכל מקרה, הוא זקוק לעזרתנו.‬
‫- אנחנו בדרך -‬
‫אוקיי.‬
‫נתקשר ברגע שהכול יטופל.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫והכסף שלנו?‬ ‫-מוכן למסירה.‬
‫אז סוף-סוף נצא לדייט?‬
‫הארי. גם לא בעוד מאה שנה.‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫מוכנים?‬
‫זזנו.‬
‫- אבא -‬
‫היי, אבא.‬
‫לא, זו מריוליין.‬
‫הוא בסדר?‬ ‫-כן. הוא בדיוק התעורר.‬
‫הם עורכים בדיקות עכשיו,‬ ‫אבל נראה שהוא יהיה בסדר.‬
‫רגע.‬
‫הוא בסדר. אני אשאל… כן.‬
‫איפה את?‬
‫אני ב"התן".‬
‫אפשר לדבר עם אבא רגע?‬
‫אחר כך. הרופאים איתו עכשיו. אבל יש משהו…‬
‫אני לא בטוחה מה זה אמור להביע,‬ ‫אבל האם השם טיכלאר אומר לך משהו?‬
‫למה?‬
‫זה היה הדבר הראשון שהוא אמר‬ ‫כשהוא התעורר. ואת השם שלך.‬
‫הרגשתי שהוא רוצה להזהיר אותך ממשהו.‬
‫אולי זה הבחור שירה בו.‬
‫זה מה שהוא אמר?‬ ‫-לא, אבל מה עוד זה יכול להביע?‬
‫רק תיזהרי, בסדר? אני איידע את המשטרה…‬
‫לא, המשטרה לא צריכה לדעת את זה. אני מכירה‬ ‫את הטיכלארים. הם אחד הספקים שלנו.‬
‫מעולם לא היו לנו בעיות איתם.‬ ‫-אז למה ג'ק אמר את זה?‬
‫אין לי מושג מה עובר בראש‬ ‫של אדם שרק התעורר מתרדמת.‬
‫היורה עדיין מסתובב חופשי.‬ ‫אני לא אקח סיכון.‬
‫הטיכלארים בסדר.‬
‫אל תיתני לשוטרים‬ ‫שום מידע שעלול לשמש נגדנו.‬
‫חכי שאבא שלי יוכל לדבר ותני לנו לטפל בזה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה. נתראה אחר כך.‬
‫לעזאזל.‬
‫קאט?‬ ‫-איפה אתה?‬
‫במיטה.‬ ‫-במיטה?‬
‫כן, מה?‬ ‫-אבא התעורר.‬
‫אה, הוא בסדר?‬
‫כנראה. אתה צריך ללכת לבית החולים. עכשיו.‬ ‫-למה?‬
‫אנחנו מסדרות את העניינים עם הטיכלארים,‬ ‫אבל הוא צריך לשמור על מריוליין בשליטה.‬
‫על מה לעזאזל את מדברת?‬ ‫-הם אלה שירו בו, אידיוט.‬
‫ומי… מי זה "אנחנו"?‬
‫אימא, בטי ואני. מהר. בלי משטרה.‬
‫תודה.‬
‫לאן לעזאזל הוא גרר אותנו הפעם?‬
‫- טיכלאר -‬
‫- המשטרה חוקרת קשרים פליליים‬ ‫של משפחת טיכלאר -‬
‫אלוהים.‬
‫- מגדלי חזירים חשודים ברצח וטרינר -‬
‫הוא עושה שם מסיבה.‬
‫אני הולך לשם.‬
‫לא ידעתי שאת מעשנת גראס.‬ ‫-ילדה, תעשי טובה.‬
‫אז לכאן באתם להזדיין?‬
‫כן. בטח עברתי על כל פינה בבקתה הזאת.‬
‫אלוהים.‬
‫אני חושבת שאלה היו החודשים הטובים ביותר‬ ‫במערכת היחסים שלנו.‬
‫העניינים בינינו כבר היו די גמורים אז.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אם אהיה כנה איתך,‬ ‫אני לא חושבת שהייתה בינינו התאמה טובה.‬
‫השאפתנות שלו משכה אותי,‬ ‫ואני חושבת שריגשה אותו העובדה‬
‫שהראיתי לו עולם שהוא לא הכיר, אבל…‬
‫ברגע שהוא כבר הכיר,‬
‫לא נשאר הרבה.‬
‫אני חושבת שזה היה אותו הדבר אצלנו.‬
‫אבל הוא היה זיון טוב.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫טוב, אני הולכת לבדוק אם יש משהו לאכול.‬
‫היי.‬
‫את תתאוששי.‬
‫היי, פוקס.‬
‫תוודא שחיסלנו את כולם.‬
‫צילמת תמונה?‬
‫איפה נאוד?‬
‫- חידו -‬
‫תשאירי את הדלת פתוחה, מסריח פה מהבחור הזה.‬
‫היי.‬ ‫-תשתוק.‬
‫אף אחד לא היה פה שנים. לא תמצאו אוכל.‬
‫זה רק יחמיר את המצב.‬ ‫-שאנטי, בחייך.‬
‫היי, המקרר פועל.‬
‫ויש חלב. אפילו לא פג תוקפו.‬ ‫איכס, מי בכלל הביא את זה לכאן?‬
‫לא אני.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫היי!‬
‫שתוק, אומרים לך.‬ ‫-היי! בואו הנה, לעזאזל.‬
‫זה כל כך מעצבן.‬ ‫-היי!‬
‫היי!‬
‫אתה רק מחמיר את המצב לעצמך.‬
‫אני יכול לתת לכן כסף.‬ ‫אני יודע איפה הכסף של אבא שלי. מיליונים.‬
‫"מיליונים".‬
‫ואת המיקומים של אתרי הגידול שלנו.‬ ‫בנוסף לכסף. הרים של גראס.‬
‫אתרי גידול? כמה?‬
‫עשרות. באורוות, בחוות…‬ ‫אני יכול למסור לך את כל הכתובות.‬
‫צריכה עזרה?‬ ‫-לא.‬
‫לא!‬
‫שקט. סיימנו כאן.‬
‫פטריק?‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫תאמין או לא, הייתי כאן הרבה זמן.‬
‫תצטרך לחכות עוד קצת עד לירושה.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫דאגתי לך, בסדר?‬
‫בדיוק כמו כולם כאן.‬
‫איפה מריוליין?‬
‫יצאה החוצה כדי להתקשר, אני חושב.‬
‫קאט ביקשה למסור לך משהו.‬
‫היא מטפלת בבעיה עם הטיכלארים.‬ ‫אתה צריך לדאוג שמריוליין תישאר בשליטה.‬
‫שלא תערב משטרה.‬ ‫-מה?‬
‫איך?‬ ‫-גם אני לא יודע.‬
‫אימא ובטי עוזרות.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫על מה דיברתם?‬
‫שום דבר.‬
‫אפשר לדבר עם אבא שלך?‬
‫כן. כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים.‬
‫אני כל כך שמחה שאתה בחיים.‬
‫זה היה קרוב. אתה יודע את זה, נכון?‬
‫עשבים שוטים לעולם לא מתים.‬
‫ממש פחדתי.‬
‫אני מצטער, מתוקה.‬
‫מהמשטרה ביקשו שנתקשר כשתתעורר.‬
‫שיחכו.‬
‫אני יודעת שרק התעוררת, אבל כל עוד היורה‬ ‫מסתובב חופשי אנחנו בסכנה, אתה יודע את זה.‬
‫היי.‬
‫ראית מי ירה בך?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫כשהתעוררת, אמרת את השם טיכלאר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא מצלצל מוכר. טיכלאר?‬
‫עשיתי כמה שיחות וחקרתי קצת.‬ ‫הטיכלארים הם פושעים.‬
‫הם מגדלים גראס בשבילך. קטיה סיפרה לי.‬
‫אני אמורה להאמין שזה חסר משמעות?‬
‫היי.‬
‫אתה יכול להיות גלוי איתי.‬
‫למה שלא פשוט תגיד לי?‬
‫מה עוצר בעדך?‬
‫אני חושבת שבמשטרה צריכים לדעת את זה.‬ ‫-לא.‬
‫אם במשטרה יקשרו אותם אלינו, אנחנו גמורים.‬
‫נצטרך לסגור את העסק.‬ ‫אני לא יכול לקחת סיכון.‬
‫סיכון? על מה אתה מדבר?‬
‫סיכון ל"התן"?‬ ‫-כן.‬
‫זין על "התן". כמעט נהרגת.‬ ‫אלוהים, ג'ק. מה… אני באמת פוחדת.‬
‫אין לך מה לפחד.‬
‫מה שלא יהיה, נטפל בזה בדרך שלנו. כן?‬
‫איך?‬ ‫-אל תטרידי את הראש היפה שלך בזה.‬
‫מה אתה אומר? זה נוגע גם אליי.‬ ‫הם ירו בך או לא?‬
‫תפסיקי.‬ ‫-לא, אני חושבת שזה לא בסדר.‬
‫אני רוצה להתקשר למשטרה.‬
‫אמרתי שאני לא מעוניין בזה.‬ ‫-אתה לא חושב בבהירות.‬
‫אל תעשי שום דבר טיפשי, טוב?‬
‫אתה מאיים עליי?‬ ‫-אל תתערבי בזה, לעזאזל!‬
‫אני אפתור את זה בעצמי.‬ ‫כפי שעשיתי במשך 30 שנה.‬
‫אני לא רוצה שום קשר לזה יותר.‬ ‫-אני מצטער. מריוליין?‬
‫מריוליין, אני מצטער.‬
‫מריוליין!‬
‫לעזאזל.‬
‫לפני כמה זמן הם נסעו?‬
‫כמעט שעתיים.‬
‫הם לא היו אמורים כבר לחזור?‬
‫הם בטח עוד עובדים על זה, קטיה.‬
‫אני… כן.‬
‫כן. אנחנו צריכות לעוף מכאן.‬
‫מה? ולאן נלך?‬ ‫זה המקום היחיד שיכולתי לחשוב עליו.‬
‫לעזאזל.‬
‫להזהיר את בית החולים? את אבא?‬ ‫-מה עם נאוד?‬
‫הוא יבוא איתנו.‬ ‫-מה?‬
‫ופשוט ניסע איתו?‬
‫אני לא יודעת כרגע, קטיה.‬ ‫אני צריכה רגע לחשוב, בסדר?‬
‫תביאי את המכונית. אני אביא את נאוד.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא, לא. יהיה בסדר.‬ ‫-מה לעזאזל עשינו?‬
‫אימא?‬
‫את המפתחות לרכב.‬
‫את המפתחות.‬
‫או שאני חותך את הגרון של החזירה הזאת.‬
‫לא.‬ ‫-בטי, בבקשה. הוא רציני.‬
‫את חושבת שאפשר לסמוך עליו?‬
‫את המפתחות.‬ ‫-לא. נמאס לי.‬
‫בטי, בבקשה.‬
‫קטיה.‬
‫בט, בבקשה. המפתחות אצלי.‬ ‫-קאט?‬
‫קטיה.‬
‫תני לי אותם.‬
‫מהר.‬ ‫-אם לא נילחם, נמות.‬
‫מהר, אמרתי!‬
‫תני לי את המפתחות, לעזאזל.‬ ‫-קטיה.‬
‫קטיה.‬ ‫-תני לי אותם.‬
‫בן זונה.‬
‫ואת? מה נסגר איתך?‬ ‫-איך הוא השתחרר?‬
‫אני לא יודעת, בטי. איך אני אמורה לדעת?‬
‫הידיים שלו היו קשורות. עזרת לו.‬ ‫-בנות, בבקשה.‬
‫שמעתי אתכם מדברים על אתרי גידול.‬ ‫שוב לקחת שוחד?‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן.‬
‫נראה לך שהייתי מסכנת את הבת שלי…‬ ‫-זאת לא תהיה הפעם הראשונה.‬
‫תפסיקו. שתיכן.‬ ‫-השתגעת?‬
‫כל הבלגן הזה, בטי, הוא מלכתחילה באשמתך.‬
‫איזה זין.‬
‫בנות, אכלנו אותה.‬
‫נאוד!‬
‫נאוד.‬
‫קטיה.‬
‫קטיה. איפה האקדח?‬
‫בני...‬
‫קטיה.‬
‫אני מצטער, מתוקה.‬
‫באמת.‬
‫מה קרה?‬
‫פאט, אולי כדאי שתצא לרגע.‬
‫לא.‬
‫אני נשאר.‬
‫שלום, בטי.‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר.‬
‫כן.‬
‫כן, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫שלום, בטי.‬
‫שלום, ג׳ק.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מחלים.‬
‫ואת?‬ ‫-גם אני מחלימה.‬
‫קרו הרבה דברים. אני לא יודעת אם אי פעם‬ ‫אצליח באמת להשלים עם זה.‬
‫אבל הטיכלארים קיבלו את מה שמגיע להם.‬
‫אני… אני מקווה שאתה יודע שלא רציתי את זה.‬
‫גם אני לא.‬
‫הכול קצת יצא משליטה.‬
‫חבל שלא טיפלתי בעניינים בצורה אחרת.‬
‫ואני לא מדבר רק על הפרידה שלנו‬ ‫ועל כל מה שקרה אחר כך.‬
‫אני מתכוון גם לפני כן.‬
‫אני מצטער אם פגעתי בך.‬
‫גם אני רוצה להתנצל.‬
‫זה לא עבד בינינו כבר זמן מה.‬ ‫סירבתי להכיר בזה.‬
‫תמיד אהבתי אותך, אבל איבדתי את עצמי.‬
‫אני חושב שאף אחד מאיתנו לא‬ ‫אותו אדם שהיה כשנפגשנו לראשונה.‬
‫לא.‬
‫אבל היו לנו זמנים טובים יחד, נכון?‬
‫זמנים ממש טובים.‬
‫לכן אני ממש רוצה‬ ‫לסיים את העניינים בינינו כמו שצריך.‬
‫חצי לכל אחד מאיתנו. זה עדיין נראה לי הוגן.‬ ‫-אני מסכימה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז 20 מיליון?‬ ‫-לא. לא, חצי מהכול. כולל "התן".‬
‫בטי…‬ ‫-לא, כבר אמרתי לך שכסף לא מספיק.‬
‫חשבתי שאנחנו מנהלים שיחה ברוח טובה.‬ ‫-כן. אבל מה זה קשור. מדובר בעסקים.‬
‫תמיד ראיתי את עצמי כקורבן.‬ ‫כאילו הכול קורה לי.‬
‫הילדות הקשה שלי.‬ ‫הקריירה הכושלת שלי. בעיות הנישואים שלי.‬
‫אבל החלטתי לא לראות את עצמי כך שוב לעולם.‬
‫בגלל זה את רוצה גם את "התן"?‬ ‫-לא, אבל אני רוצה את מה שמגיע לי.‬
‫הייתי לצידך כל השנים האלה.‬
‫בזכות ההקרבה שלי, המאמץ והעצות שלי‬ ‫הצלחת לבנות ולהביא אותו למה שהוא עכשיו.‬
‫אני רוצה לחלוק את הפירות.‬ ‫-בשום אופן. אני לא רוצה את זה.‬
‫בסדר. אז אני אקח את "התן"‬ ‫ואתה תקבל את הכסף.‬
‫או שנחכה ונראה מה השופטת תחליט.‬
‫לדעתי הסיכויים שלי גבוהים משלך.‬
‫זה לא יהיה חכם מצידך.‬
‫למה לא?‬
‫- חידו -‬
‫זה היה מחוץ לבקתה.‬
‫אז מה?‬
‫אז חידו היה שם לא מזמן.‬
‫אני מנחשת שממש לפני שהוא מת. או נרצח.‬
‫נתת לחידו להסתתר שם‬ ‫אחרי שעלו על המאורה שלך.‬
‫הדבר הכי טוב בשבילך היה‬ ‫שהוא ייקח על עצמו את האשמה או יברח.‬
‫אבל הוא לעולם לא היה‬ ‫משאיר את אנג'לה מאחור.‬
‫אני לא חושבת שרצית שהוא ימות.‬ ‫אתה לא מפלצת.‬
‫אבל כשלא הייתה ברירה,‬ ‫כשזה היה אתה או הוא, בחרת בך.‬
‫אז נתקעת עם גופה ביער‬
‫כ-100 ק"מ מהמקום שבו השלכת אותו לנהר.‬
‫אני קרובה?‬
‫ברור שכן. אני מכירה אותך.‬ ‫אני יודעת איך הראש שלך עובד.‬
‫והמצית הזה מוכיח את כל זה?‬
‫לא, המצית הזה לא מוכיח כלום.‬ ‫אבל המצלמות לאורך המסלול אולי כן.‬
‫יש שלושה מסלולים מהבקתה‬ ‫אל הגשר שבו מצאו את המכונית שלו.‬
‫עד כמה אתה בטוח שאין צילומים שלך?‬
‫יש מצלמות אבטחה, מצלמות מהירות…‬
‫אני חושב שכל זה מופרך מאוד.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫יש שני סיומים אפשריים לסיפור הזה.‬
‫באפשרות הראשונה, אתה לוקח סיכון.‬ ‫אבל תאבד את התדמית הנקייה שלך,‬
‫ואת "התן", וכפי הנראה בסופו של דבר‬ ‫תשב בכלא לשארית חייך.‬
‫אף אחד מאיתנו לא רוצה את זה, אני חושבת.‬
‫סיום מספר שתיים.‬
‫אתה נותן לי את "התן", והסוד שלך שמור עימי.‬
‫באיזה סיום אתה בוחר?‬
‫עד כמה אתה בטוח?‬
‫- חתימה: בטי יונקרס, אמסטרדם -‬
‫זה לא נגמר, בטי.‬
‫- חתימה: ג'ק ואן דורן, אמסטרדם -‬
‫ג'ק ואן דורן.‬ ‫-זה אני.‬
‫האם אתה פושע?‬
‫לא, אני לא פושע.‬
‫אתה עושה עסקים עם פושעים, לא?‬
‫גם אז, כשרובע החלונות האדומים‬ ‫עוד היה מלא פושעים.‬
‫שרדתי אחרי כולם.‬
‫רק "התן" עדיין שם.‬
‫התנהלתי אחרת.‬
‫תן.‬
‫טורף.‬
‫אופורטוניסט.‬
‫תראי, התן הוא לא החיה‬ ‫הגדולה ביותר בג'ונגל.‬
‫גם לא המהירה ביותר. בטח לא החזקה ביותר.‬
‫הוא נותן לאחרים לבצע את ההרג האכזרי,‬
‫וברגע הנכון, הוא לוקח את מה שהוא רוצה.‬
‫התן יודע מתי להפוך את עצמו לבלתי נראה…‬
‫ומתי לתקוף.‬