AMSTERDAM EMPIRE ER FIKTION OG IKKE BASERET PÅ VIRKELIGHEDEN.
KARAKTERERNE SKILDRER IKKE VIRKELIGE PERSONER.
ET ÅR TIDLIGERE
RYGNING FORBUDT
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Vi begynder snart at filme.
Vi sender live om ti sekunder. Er alle klar?
Vi begynder om fem, fire, tre, to, en…
Godaften. Velkommen til Campus Talk.
En varm velkomst fra en af de smukkeste forelæsningssale i landet.
Den er fyldt til randen.
Der er endda kø udenfor.
Det siger meget om aftenens gæsts popularitet.
Grundlægger og ejer af den verdensberømte kaffebarkæde The Jackal.
En af de rigeste personer i landet, cannabisikon og alt imellem.
I aften skal vi sammen med de her studerende interviewe
den eneste ene Jack van Doorn.
Jack.
Tag plads. Find dig til rette.
Før vi begynder, røg du lige en joint derovre?
Et par hurtige sug. Jeg tænkte, det var fint.
Og hvor er den joint nu?
Jeg gav den til ham fyren derovre.
-Det var ærgerligt. -Tja, jeg har en til.
Hvis du vil.
Jeg kunne nemt…
Lyder godt.
Lad os gøre det.
-Jeg tænder den. -Folk ryster på hovedet.
"Nej." Produceren går i panik.
Men ved du hvad? Vi gør det her. Ja.
Hun gjorde det.
-Min chef bliver ikke glad. -Derfor bør du ikke have en.
-Jeg skal kende mit emne. -Præcis.
-Nå… -Ja?
-Ja. -Nå?
Ikke dårligt.
Ikke dårligt? Det er den bedste hash, du har prøvet.
-Vil nogen prøve? Ja? -Altså, jeg…
Hov, rolig nu.
Du var først.
-Jeg må godt gøre det her, ikke? -Åh nej. Undskyld.
-Det er ved at gå over gevind. -Han var først. Værsgo, mester.
-Tak. -Gør det bare.
-Jack. Kom. -Vi var lige ved at få det sjovt.
Her er også sjovt.
-Jeg kommer. -Ja?
Jeg håber, du er bekendt med showets koncept.
-Kan du forklare det igen? -Ja.
-Vi stiller spørgsmål, du besvarer dem.
Det lyder godt.
-Klar? Okay. -Jeg er klar.
-Jack van Doorn. -Det er mig.
-Ja. -Er du kriminel?
Nej, jeg er ikke kriminel.
Nej, lad mig gå. Jeg ved det ikke. Jeg ved det virkelig ikke. For fanden.
Pis. Jeg ved det altså ikke!
Nej.
Vi skulle ikke indblande hende.
-Jeg vil være her. -Ikke tale om.
-Gå. -Jeg er ikke et barn.
-Jo, du er mit barn. -Rend mig! Nu vil du være min mor?
Okay.
Katya.
Ved du, hvad vi laver her?
De svin skød min far. Jeg vil se det her.
Ja, ja. Svaret er nej. Hvis vi afsløres, fængsler de os.
I virkelig lang tid.
Du ved vel, at der kun er én løsning på det her?
Det ved du godt, ikke? Jeg vil have, du holder dig ude af det.
Så…
Lad mor og Betty tage hånd om det her.
-Jeg stoler ikke på dig længere. -Hvad? Det med retssagen? Det her er krig.
Nej. Åh gud.
-Fandens, Betty. -Har du nogensinde talt hende fra noget?
-Du skulle låse hende inde. -Pis af.
-Du giver os intet valg. -Nej. Fuck.
Stille, sagde jeg.
Nå?
Jeg siger aldrig, hvor min familie er.
Fingre?
-Tja… -Der er ingen telefon?
Jo. Men den er slukket.
Hvad er din kode?
Fuck af.
-Fingre. -Vent lige, Hannibal Lecter.
Åbn et vindue. Her stinker.
-De ved, hvad de laver. Så… -Virkelig?
-Ja. -De er ikke kommet ret langt.
Jeg vil have koden. Vi kan skrive fra hans telefon og se, om de svarer.
Giv os en halv time, og så…
Hvor svært er det at få en mand til at tale?
I er nogle beskidte bonderøve. Giv mig den kode. Nu.
Nej.
Træk hans underbukser ned.
Kom nu.
Nej. Nej.
Og alligevel kæfter du løs?
-Nej. -Kode.
Kode?
14-82.
Jack.
Skat. Jack.
Hej, skat. Du godeste.
Kan nogen hjælpe? For pokker da.
Jack!
-Betty? -Det er mig. Marjolein.
Ved De, hvor De er henne?
Klem min hånd.
Det er Noud.
-Han har hende, men skal have hjælp. -Hvor?
JEG KAN IKKE TALE NU
-Kan De fortælle mig Deres navn? -Jack.
Ved De, hvor vi er?
På hospitalet.
Husker De, hvad der skete?
Katya.
Skat, Katya er her ikke. Hun ordner tingene på The Jackal.
-Alt skal nok gå. Okay? -Nej. Tichelaar.
Hvad?
-Tichelaar. -Hvem er det?
Tag den med ro. Lad os se, hvor godt Jack er kommet ud af sin koma.
Ring til radiologi. Jeg vil have en CT-scanning.
Westerflanks parkeringsplads.
-Jeg har en dårlig fornemmelse. -Vi kører.
Uanset om det er Noud, der skriver, så har han brug for vores hjælp.
VI ER PÅ VEJ
Okay.
-Vi ringer, når alt er ordnet. -Okay. Tak.
-Og vores penge? -De er klar.
Skal vi endelig på date nu?
Harry. Ikke i hundrede år.
Du ringer til mig.
Klar?
Kom så.
MOBIL FAR
Hej, far.
Nej, det er Marjolein.
-Er han okay? -Ja. Han er lige vågnet.
De laver nogle tests nu, men det lader til, at han klarer den.
Vent.
Han er okay. Jeg spørger… Ja.
Hvor er du?
På The Jackal.
Kan jeg tale med min far kort?
Senere. Lægerne er hos ham. Men der er noget…
Jeg ved ikke, hvad det betyder, men siger navnet Tichelaar dig noget?
Hvorfor?
Det var det første, han sagde, da han vågnede. Og dit navn.
Det føltes, som om han ville advare dig.
Måske er det fyren, der skød ham.
-Sagde han det? -Nej, men hvad kan det ellers betyde?
Bare pas på, okay? Jeg siger til politiet…
Nej, politiet behøver ikke vide noget om det.
Tichelaars er en af vores leverandører.
-Vi har aldrig haft problemer med dem. -Hvorfor sagde Jack så det?
Hvad tænker en, der lige er vågnet fra koma?
Skytten er på fri fod. Jeg tager ikke chancen.
Der er intet med Tichelaars. Giv ikke politiet noget, de kan bruge imod os.
Vent, indtil min far kan tale, og lad os håndtere det her.
Okay.
Tak. Vi ses senere.
For fanden da.
-Kat? -Hvor er du?
-I sengen. -I sengen?
-Ja, hvad? -Far er vågnet.
Nå. Er han okay?
Tag hen på hospitalet nu.
Hvorfor?
Vi ordner det med Tichelaars, men Marjolein skal holdes i skak.
-Hvad fanden snakker du om? -Det var dem, der skød ham, din tumpe.
Og hvem… Hvem er "vi"?
Mor, Betty og mig. Skynd dig. Intet politi.
Tak.
Hvor fanden har han nu bragt os hen?
POLITIET EFTERFORSKER TICHELAAR-FAMILIEN
Jøsses.
GRISEBØNDER MISTÆNKT FOR AT DRÆBE DYRLÆGE
Han holder sgu en fest derinde.
Jeg går derhen.
-Jeg vidste ikke, du røg hash. -Hold dog op.
Så det var her, I kneppede?
Ja. Jeg har nok set samtlige tommer af den her hytte.
Jøsses.
Det var nok de bedste måneder i vores forhold.
Da var det stort set forbi mellem os.
-Ja? -Ja.
Jeg vil være ærlig. Jeg tror ikke, at vi nogensinde var et godt match.
Hans ambition var tiltrækkende, og han var vist begejstret over,
at jeg viste ham en verden, han endnu ikke kendte, men altså…
Da han først lærte den at kende, var der ikke meget tilbage.
Det var nok det samme med os.
Men han bollede godt.
-Ja, det gjorde han. -Jeg ser lige, om der er noget at spise.
Hey.
Du overlever.
Du, Fox.
Sørg for, at vi ramte alle.
Har du taget et foto?
Hvor er Noud?
Lad døren stå åben. Her stinker af ham.
-Hey. -Hold kæft!
Ingen har været her i årevis. Der er ingen mad.
-Det gør det bare værre. -Shanti, helt ærligt.
Køleskabet er tændt.
Og der er mælk, som ikke er udløbet. Ad, hvem har taget det med?
-Ikke mig. -Heller ikke mig.
Hey!
-Jeg bad dig holde kæft. -Hey! Kom nu her!
-Hvor irriterende. -Hey!
Hey!
Du gør det kun værre for dig selv.
Du kan få penge. Jeg ved, hvor min fars penge er. Millioner.
"Millioner."
Og hvor vores plantager er. Udover pengene. Bunker af hash.
Plantager? Hvor mange?
Dusinvis. I stalde, gårde. Jeg kan give dig alle adresserne.
-Brug for hjælp? -Niks.
Nej.
Ti stille. Vi er færdige her.
Patrick?
Hej.
Hvad laver du her?
Jeg har været mere her end udenfor.
Du må vente lidt endnu på din arv.
Sjovt.
Jeg var bekymret, okay?
Ligesom alle andre også er. Hvor er Marjolein?
Hun gik vist udenfor for at ringe.
Kat bad mig fortælle dig noget.
Hun løser Tichelaar-problemet. Du skal holde Marjolein i skak.
-Intet politi. -Hvad?
-Hvordan? -Jeg ved det heller ikke.
-Mor og Betty hjælper. -Hej.
-Hey. -Hej.
-Er du okay? -Ja.
Hvad talte I om?
Ikke noget.
Må jeg tale med din far?
Ja. Naturligvis.
-Tak. -Ja.
-Hej, skat. -Hey.
Jøsses. Jeg er så glad for, at du er i live.
Det var tæt på. Det ved du godt, ikke?
Ukrudt dør aldrig.
Jeg var meget bange.
Undskyld, skat.
Politiet bad os om at ringe, når du vågnede.
De kan vente.
Så længe skytten er derude, er vi i fare. Det ved du.
Hey.
-Så du, hvem der skød dig? -Nej.
-Nej? -Nej.
Da du vågnede, sagde du navnet Tichelaar.
-Gjorde jeg? -Ja.
Det siger mig ikke noget. Tichelaar?
Jeg ringede rundt og slog det op. Tichelaar-familien er kriminelle.
De dyrker hash for dig. Det sagde Katya.
Du vil have, jeg skal tro, at det ikke betyder noget?
Hey.
Du kan være ærlig over for mig.
Sig det nu bare.
Hvad forhindrer dig i det? Politiet bør vide det.
Nej. Hvis politiet knytter dem til os, er vi færdige.
Så må vi lukke ned. Det kan jeg ikke risikere.
Risikere? Hvad snakker du om?
-For The Jackal? -Ja.
Fuck The Jackal. Du døde næsten. For pokker, Jack. Jeg er oprigtigt bange.
Du skal ikke være bange.
Uanset hvad der foregår, så håndterer vi det. Ikke?
-Hvordan? -Det skal du slet ikke tænke på.
Hvad siger du? Det vedkommer også mig. Skød de dig eller ej?
-Marjolein, stop. -Det er forkert. Jeg ringer til politiet.
-Jeg bad dig lade være. -Du tænker ikke klart.
Gør ikke noget dumt, okay?
-Truer du mig? -Bland dig nu for fanden uden om!
Jeg løser det selv. Ligesom jeg har gjort i 30 år.
-Jeg vil ikke have noget med det at gøre. -Undskyld. Marjolein?
Marjolein. Undskyld.
Marjolein!
Fuck.
Hvor længe har de været væk?
Næsten to timer.
Burde de ikke være tilbage nu?
De arbejder nok stadig på det, Katya.
Jeg… Ja.
Ja. Vi skal væk herfra.
Hvad? Og tage hvorhen? Jeg kunne ikke komme på andre steder.
Shit.
-Skal jeg advare hospitalet? Far? -Hvad med Noud?
-Han kommer med os. -Og så kører vi bare rundt med ham?
Jeg ved det ikke, Katya. Giv mig et øjeblik til at tænke.
Hent bilen. Jeg henter Noud.
Shit.
-Nej, det skal nok gå. -Hvad fanden har vi gjort?
Mor?
Bilnøgler.
Nøgler.
Eller jeg skærer grisens hals over.
-Nej. -Betty, jeg beder dig. Han mener det.
Kan vi stole på ham?
-Nøgler. -Nej. Jeg har fået nok.
Betty, kom nu.
Katya.
-Bet, kom nu. Nøglerne er her. -Kat?
Katya.
-Giv mig dem. Hurtigt. -Hvis vi ikke kæmper, er vi døde.
Hurtigt, sagde jeg.
-Giv mig så de nøgler. -Katya.
-Giv mig dem.
Din lede skiderik!
-Hvad er der galt med dig? -Hvordan slap han fri?
Jeg ved det ikke, Betty. Hvor skulle jeg vide det fra?
-Hans hænder var bundet. Du hjalp ham. -Hold nu op.
Jeg hørte dig tale om plantager. Blev du bestukket igen?
-Mener du det? -Ja.
-Tror du, jeg ville sætte min egen datter… -Det ville ikke være første gang.
-Hold så op. Begge to. -Er du vanvittig?
Hele det her rod, Betty, er din skyld!
Fuck.
Venner, fuck.
Noud!
Noud.
Katya.
Katya. Hvor er pistolen?
Min søn.
Katya.
Undskyld, skat.
Virkelig.
Hvad skete der?
Pat, måske bør du gå.
Nej.
Jeg bliver.
-Hej, Betty. -Vi skal tale.
Ja.
Ja, vi skal tale.
Hej, Betty.
Hej, Jack.
Hvordan går det?
Jeg kommer mig.
-Hvad med dig? -Samme her.
Der er sket meget. Måske kan jeg aldrig slutte fred med det.
Men Tichelaar-familien fik som fortjent.
Jeg håber, at du ved, at jeg aldrig ønskede det her.
Samme her.
Det hele gik lidt over gevind.
Jeg ville gerne have håndteret det anderledes.
Og jeg taler ikke kun om vores brud, og hvad der så skete.
Jeg mener også før det.
Undskyld, hvis jeg sårede dig.
Jeg vil også undskylde.
Det gik skævt i noget tid. Jeg ville ikke se det.
Jeg har altid elsket dig, men jeg havde mistet mig selv.
Ingen af os er vist personen, vi var, da vi mødte hinanden.
Nej.
-Men vi havde gode stunder, ikke? -Vi havde nogle virkelig gode stunder.
Derfor ønsker jeg virkelig, vi afslutter det på den rigtige måde.
-En halvdel hver. Det virker rimeligt. -Jeg er enig.
Okay.
Så 20 millioner?
Nej. Halvdelen af alt. Også The Jackal.
-Betty… -Nej. Jeg sagde, at penge ikke var nok.
-Jeg troede, samtalen var positiv. -Det er den. Men det er forretning.
Jeg så altid mig selv som et offer. Som om alt var imod mig.
Min barske barndom. Min nedadgående karriere. Mine ægteskabsproblemer.
Men sådan vil jeg ikke opfatte mig selv igen.
Så du vil også have The Jackal?
Jeg vil have det, jeg har til gode. Jeg stod ved din side i alle de år.
Takket være mine ofre, min indsats og mine råd er det, hvad det er i dag.
-Jeg vil dele belønningen. -Glem det. Det vil jeg ikke.
Okay. Jeg tager The Jackal. Du får pengene.
Eller jeg kan vælge at vente og se, hvad dommeren siger.
Mine chancer er bedst.
Det vil ikke være klogt.
Hvorfor ikke?
Den lå uden for hytten.
Og?
Så Guido var der for nylig.
Sikkert lige før han døde. Eller blev myrdet.
Nå?
Du lod Guido gemme sig der, efter din hule blev afsløret.
Det bedste for dig var, at han påtog sig skylden eller flygtede.
Men han ville aldrig efterlade Angela.
Jeg tror ikke, du ville dræbe ham. Du er ikke et monster.
Men da det stod mellem dig og ham, valgte du dig selv.
Så du stod med et lig i en skov
omkring 100 kilometer fra der, du smed ham i IJ.
Tampen brænder?
Selvfølgelig. Jeg kender dig. Jeg ved, hvordan du tænker.
Lighteren beviser alt det?
Nej, den lighter beviser ingenting. Men kameraerne langs ruten gør måske.
Der er tre ruter fra hytten til broen, hvor hans bil blev fundet.
Hvor sikker er du på, du ikke blev filmet?
Der er overvågning, fartkameraer.
Det hele er meget søgt.
-Er det? -Ja.
Denne historie har to mulige slutninger.
Nummer et, du løber risikoen. Men du mister dit uskyldige image
og The Jackal, og du ender nok i fængsel resten af livet.
Det tror jeg ikke, nogen af os ønsker.
Slutning nummer to.
Du giver mig The Jackal, og din hemmelighed bevares.
Hvad siger du?
Hvor sikker er du egentlig?
UNDERSKRIFT: BETTY JONKERS AMSTERDAM
Det er ikke forbi, Betty.
-Jack van Doorn. -Det er mig.
Er du kriminel?
Nej, jeg er ikke kriminel.
Du handler med kriminelle.
Selv da De Wallen var fyldt med dem.
Jeg overlevede dem alle.
Kun The Jackal står tilbage. Jeg gjorde tingene på en anden måde.
En sjakal. Et rovdyr. Opportunistisk.
En sjakal er ikke det største dyr i junglen.
Eller det hurtigste. Og ikke det stærkeste.
Han lader andre begå de brutale drab.
Og i det rette øjeblik tager han, hvad han vil have.
En sjakal ved, hvornår han skal gøre sig usynlig.
Og hvornår han skal slå til.
Tekster af: Niels M. R. Jensen