AMSTERDAM EMPIRE JE FIKTIVNÍ A NEVYCHÁZÍ ZE SKUTEČNOSTI.
POSTAVY NEPŘEDSTAVUJÍ SKUTEČNÉ OSOBY.
PŘED ROKEM
KOUŘENÍ ZAKÁZÁNO
Dámy a pánové, prosím o pozornost.
Brzy začneme natáčet.
Vysíláme za deset sekund. Všichni připraveni?
Začínáme za pět, čtyři, tři, dva, jedna…
Dobrý večer. Vítejte u Rozhovorů na kampusu.
Srdečně vás vítám
v jednom z nejkrásnějších přednáškových sálů v Holandsku.
Je plno až po střechu.
Venku dokonce čeká fronta lidí.
To hodně vypovídá o popularitě dnešního hosta.
Zakladatel a majitel světoznámého řetězce coffee shopů Jackal.
Jeden z nejbohatších Holanďanů, ikona konopí, co si jen vzpomenete.
Dnes večer si budu spolu s těmito studenty povídat
s jedinečným Jackem van Doornem.
Jacku.
Posaď se. Udělej si pohodlí.
Než začneme, tys tam právě teď kouřil jointa?
Pár rychlých tahů. Já myslel, že to nevadí.
A kde je ten joint teď?
Dal jsem ho tomu klukovi tamhle.
Aha. To je škoda.
Jo, no, mám další.
Jestli chceš.
Klidně můžu…
Hezký.
Jdeme na to.
- Zapálím ho. - Lidi kroutí hlavou.
„Ne, nedělej to.“ Vedoucí studia panikaří.
Ale víš co, uděláme to. Jo.
A je to.
- Můj šéf nebude šťastný. - Proto bys pro něj neměla pracovat.
- Musím vědět, o čem mluvíme. - Přesně.
- No… - Jo?
- Jo. - Takže?
Není to špatný.
Není to špatný? Tohle je nejlepší tráva, jakou jsi kdy měla.
- Chce to někdo zkusit? Ano? - No, já…
Ty jo, pohodáři.
Tys byl první.
- Můžu to udělat, ne? - Ne. Propána. Promiň.
- Vymyká se mi to z rukou. - On byl první. Tumáš, králi.
- Díky. - Do toho.
- Jacku. Pojď ke mně. - Začínali jsme se bavit.
Tady je taky zábava.
- Dobře, už jdu. - Jo?
Doufám, že znáš koncept téhle show?
- Můžeš to vysvětlit znovu? - Jasně.
- Ano. - My se ptáme, ty odpovídáš.
To zní dobře.
- Připravený? Dobře. - Jsem připravený.
- Jack van Doorn. - To jsem já.
- Ano. - Jsi zločinec?
Ne, nejsem zločinec.
Ne, pusťte mě. Já nevím, sakra. Já fakt nevím. Sakra.
Kurva. Sakra, já fakt nevím.
Ne!
Ji do toho přeci nebudeme tahat.
- Chci tu být. - Nechci tě tady.
- Běž pryč. - Nejsem dítě.
Jsi. Jsi moje dítě.
Jdi do prdele. Teď si hraješ na matku?
Dobře.
Katyo.
Máš ponětí, co tady děláme?
Ti hajzlové mi postřelili tátu. Chci tady být.
Jo. Odpověď zní ne. Jestli nás chytí, zavřou nás.
Na fakt hodně dlouho.
Uvědomuješ si, že to jde vyřešit jen jedním způsobem?
Uvědomuješ si to, ne? A já chci, aby ses do toho nepletla.
Takže…
Nech to na mámu a Betty.
- Už ti nevěřím. - Cože? Ten soud? Tohle je válka.
Ne. Panebože.
- Sakra, Betty. - Už jsi jí někdy něco rozmluvila?
- Měla jsi ji zavřít. - Jdi do hajzlu.
- Nedáváš nám na vybranou. - Ne. Kurva.
Říkám, ticho.
Takže?
Nikdy vám neřeknu, kde je moje rodina.
Prsty?
- No… - Nemá telefon?
Tady je. Ale je vypnutej.
Jakej máš PIN?
Naser si.
- Prsty. - Počkej, Hannibale Lectere.
Otevři okno. Smrdí to tady.
- Tihle chlapi vědí, co dělají. Takže… - Vážně?
- Jo. - Moc daleko se nedostali.
Chci ten PIN. Pošleme z jeho telefonu zprávu a uvidíme, jestli se ozvou.
Dejte nám ještě půl hodiny a pak…
Jak těžký může být rozmluvit chlapa?
Už mám vás zasraných vidláků dost. Dej mi ten PIN. Hned.
Ne.
Stáhněte mu spoďáry.
No tak.
Ne.
A přesto máš velkou hubu?
- Ne. - PIN.
PIN?
14-82.
Jacku.
Zlato. Jacku.
Ahoj, zlato. Drahoušku. Panebože.
Může mi někdo pomoct? Ježíši. Sakra.
Jacku!
- Betty? - To jsem já. Marjolein.
Pane, víte, kde jste?
Stiskněte mi ruku.
To je Noud.
MÁM JI. POMOZTE MI.
- Má ji, ale potřebuje pomoc. - Kde?
TEĎ NEMŮŽU MLUVIT
- Pane? Můžete mi říct, jak se jmenujete? - Jack.
Víte, kde jsme?
Nemocnice.
Pamatujete si, co se stalo?
Katyo.
Zlato, Katya tu není. Řeší věci v Jackalu.
- Všechno bude v pořádku. Dobře? - Ne. Tichelaar.
Cože?
- Tichelaar. - Kdo je to?
Klid. Uvidíme, jak dobře se Jack probral z kómatu.
Zavolejte na radiologii. Chci hned CT.
PŘIJEĎTE NA WESTERFLANK
Parkoviště Westerflank.
- Mám z toho blbej pocit. - Jedeme.
Ať už to posílá Noud, nebo ne,
v každým případě potřebuje naši pomoc.
JEDEME
Dobře.
- Zavoláme, až bude všechno vyřízený. - Dobře. Děkuju.
- A naše peníze? - Jo. Jsou připravený.
Takže konečně půjdeme na rande?
Harry. Ani za sto let.
Zavoláš mi.
Hotovo?
Jedeme.
MOBIL – TÁTA
Ahoj, tati.
Ne, tady Marjolein.
- Je v pořádku? - Jo. Právě se probudil.
Teď dělají nějaký testy, ale zdá se, že bude v pořádku.
Počkej.
Je v pořádku. Zeptám se… Jo.
Kde jsi?
Jsem v Jackalu.
Můžu na chvilku mluvit s tátou?
Pozdějc. Teď jsou u něj doktoři. Ale je tu něco…
Nejsem si jistá, co to znamená, ale říká ti něco jméno Tichelaar?
Proč?
To bylo první, co řekl, když se probudil. A tvoje jméno.
Měla jsem pocit, že tě chce varovat.
Aha.
Možná to je ten chlap, co ho postřelil.
- To řekl? - Ne, ale co jiného to může znamenat?
Buď opatrná, jo? Dám vědět policii…
Ne, policie tohle vědět nemusí.
Tichelaarovy znám. Jsou naši dodavatelé.
- Nikdy jsme s nimi neměli problémy. - Tak proč by to Jack říkal?
Nemám tušení. Co si člověk myslí po kómatu?
Ten střelec je pořád na svobodě. Nechci nic riskovat.
S Tichelaarovými není problém.
Nedávej policajtům, co proti nám použijou.
Počkej, až bude táta moct mluvit, a nech to na nás.
Dobře.
Děkuju. Tak zatím.
Sakra.
- Kat? - Kde jsi?
- V posteli. - V posteli?
- Jo, co je? - Táta se probral.
Aha. Je všechno v pořádku?
Asi jo. Musíš do nemocnice. Hned.
Proč?
Řešíme to s Tichelaarovými, ale musí držet Marjolein pod kontrolou.
- O čem to sakra mluvíš? - To jsou ti, co ho postřelili, ty blbe.
A kdo… Kdo je „my“?
Máma, Betty a já. Dělej. Žádná policie.
Díky.
Kam nás to sakra tentokrát zatáhnul?
POLICIE VYŠETŘUJE KRIMINÁLNÍ VAZBY TICHELAAROVÝCH
Ježíši.
CHOVATELÉ PODEZŘELÍ Z VRAŽDY VETERINÁŘE
Pořádá tam zkurvenej mejdan.
Jdu tam.
- Nevěděla jsem, že kouříš trávu. - Holka, prosím.
Tak sem jste chodili šukat?
Hm. Asi jsem viděla všechny kouty týhle chaty.
Ježíši.
To byly asi ty nejlepší měsíce našeho vztahu.
Tehdy už bylo mezi náma po všem.
- Jo? - Jo.
Budu k tobě upřímná, myslím, že jsme se k sobě nikdy moc nehodili.
Jeho ambice mi připadaly atraktivní a jeho asi nadchlo,
že jsem mu ukázala svět, kterej ještě neznal, ale…
Jakmile ho poznal,
už toho moc nezbylo.
U nás to asi bylo vlastně stejný.
Ale šukání bylo dobrý.
Jo, to teda bylo.
Tak jo, podívám se, jestli je tu něco k jídlu.
Hele.
To zvládneš.
Hele, Foxi.
Zkontroluj, že máme všechny.
Vyfotil jsi to?
Kde je Noud?
Nech otevřený dveře, smrdí to tu po něm.
- Hej. - Drž hubu.
Už tu roky nikdo nebyl. Žádný jídlo tu nenajdeš.
- Tohle to jen zhorší. - Shanti, no tak.
Hele, lednička je zapnutá.
A je tam mléko. Ani není prošlý. Kdo to sem přinesl?
- Já ne. - Já taky ne.
Hej!
- Říkala jsem ti, ať zmlkneš. - Hej! Pojď sem, sakra.
- To je tak otravný. - Hej!
Hej!
Děláš si to ještě horší.
Můžu ti dát peníze. Vím, kde má táta peníze. Miliony.
„Miliony.“
A místa našich pěstíren. Kromě peněz. Spousty trávy.
Pěstírny? Kolik?
Desítky. Ve stájích, na farmách… Můžu ti dát všechny adresy.
- Potřebuješ pomoct? - Ne.
Ne.
Pšt. Tady jsme hotoví.
Patricku?
Ahoj.
Co tady děláš?
Věř tomu, nebo ne, jsem tu skoro pořád.
Na dědictví si budeš muset počkat.
Vtipný.
Měl jsem strach, víš?
Jako všichni ostatní tady.
Kde je Marjolein?
Šla ven, asi aby si zavolala.
Kat mě požádala, abych ti něco řekl.
Řeší problém s Tichelaarem. Musíš držet Marjolein pod kontrolou.
- Žádný policajti. - Cože?
- Jak to? - To taky nevím.
- Máma a Betty jí pomáhají. - Ahoj.
- Ahoj.
- Jsi v pořádku? - Jo.
O čem jste to mluvili?
To nic.
Můžu si promluvit s tvým tátou?
Jo. Jistě.
- Děkuju. - Jasně.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Ježíši.
Jsem moc ráda, že žiješ.
Bylo to těsný. To víš, ne?
Trávu nikdy nevyhubíš.
Fakt jsem se bála.
Promiň, zlato.
Policie chtěla, abysme jim zavolali, až se probudíš.
Můžou počkat.
Vím, že je brzy, ale dokud je střelec na svobodě,
jsme v nebezpečí, to přeci víš.
Hele.
Viděl jsi, kdo tě střelil?
Ne.
Ne?
Ne.
Když ses probudil, řekl jsi jméno Tichelaar.
- Vážně? - Ano.
To mi nic neříká. Tichelaar?
Zavolala jsem pár lidem a poptala se. Tichelaarovi jsou zločinci.
Pěstují pro vás trávu. Katya mi to řekla.
Chceš, abych věřila, že to nic neznamená?
No tak.
Ke mně můžeš bejt upřímnej.
Proč mi to prostě neřekneš?
Co vám brání?
- Policajti by to měli vědět. - Ne.
Jestli je policie spojí s náma, jsme nahraný.
Budeme muset zavřít. Je to moc velký riziko.
Riziko? O čem to mluvíš?
- Pro Jackal? - Ano.
Ser na Jackal. Málem jsi umřel. Ježíši, Jacku. Co to… Mám vážně strach.
Nemusíš se bát.
Ať se děje cokoliv, vyřešíme to po svém. Jo?
- Jak? - S tím si nelam svou krásnou hlavičku.
Co to říkáš? Týká se to i mě. Postřelili tě, nebo ne?
- Nech toho. - Ne, tohle je špatně.
Chci zavolat policii.
- Říkal jsem, že to nechci. - Nemyslíš jasně.
Nedělej žádný hlouposti, jo?
- Vyhrožuješ mi? - Nepleť se kurva do toho.
Vyřeším to sám. Jako to dělám už 30 let.
- Už s tím nechci mít nic společnýho. - Promiň. Marjolein?
Marjolein, promiň.
Marjolein!
Kurva.
Jak dlouho jsou pryč?
Skoro dvě hodiny.
Neměli by už být zpátky?
Nejspíš na tom pořád dělají, Katyo.
Já… Jo.
Jo. Musíme pryč.
Cože? A kam? Tohle je jediný místo, který mě napadlo.
Sakra.
- Mám varovat nemocnici? Tátu? - A co Noud?
Ehm…
- Pojede s náma. - Co?
A budeme s ním jen tak jezdit?
Teď nevím, Katyo. Musím si to promyslet, jasný?
Dojdi pro auto. Já vezmu Nouda.
Sakra.
- Ne. To bude dobrý. - Co jsme to kurva provedly?
Mami?
Klíčky od auta.
Klíčky.
Nebo tomu praseti podříznu krk.
- Ne. - Betty, prosím. Myslí to vážně.
Myslíš, že mu můžeme věřit?
- Klíčky. - Ne. Mám toho dost.
Betty, prosím.
Katyo.
- Bet, prosím. Mám ty klíčky tady. - Kat?
Katyo.
Dej mi je.
- Dělej. - Bez boje jsme mrtvý.
Dělej, povídám.
- Dej mi ty klíčky, sakra. - Katyo.
- Dej mi je.
Ty zkurvysynu.
- A ty? Co to s tebou je? - Jak se osvobodil?
Já nevím, Betty. Jak to mám vědět?
- Měl svázané ruce. Pomohla jsi mu. - Lidi, prosím.
Mluvili jste o pěstírnách. Zase ses nechala uplatit?
- To myslíš vážně? - Jo.
- Myslíš, že bych svoji vlastní dceru… - Nebylo by to poprvé.
- Nechte toho. Obě. - Zbláznila ses?
Celej tenhle bordel, Betty, je tvoje vina.
Do prdele.
Lidi, kurva.
Noude!
Noude.
Katyo.
Katyo. Kde je ta pistole?
Synu.
Katyo.
Omlouvám se, zlato.
Vážně.
Co se stalo?
Pate, možná bys měl jít.
Ne.
Zůstanu tady.
- Ahoj, Betty. - Musíme si promluvit.
Jo.
Jo, musíme si promluvit.
Ahoj, Betty.
Ahoj, Jacku.
Jak se máš?
Uzdravuju se.
- A ty? - Taky se uzdravuju.
Hodně se událo.
Nevím, jestli se s tím vůbec dokážu někdy smířit.
Ale Tichelaarovi dostali, co si zasloužili.
Já… doufám, že víš, že tohle jsem nikdy nechtěla.
Já taky ne.
Všechno se tak trochu… vymklo z rukou.
Kéž bych některý věci udělal jinak.
A nemluvím jen o našem rozchodu a všem, co se stalo potom.
Myslím i předtím.
Omlouvám se, jestli jsem ti ublížil.
Taky se chci omluvit.
Nějakou dobu to nefungovalo. Nechtěla jsem to vidět.
Vždycky jsem tě milovala, ale ztratila jsem se.
Ani jeden z nás už není tím, kým byl, když jsme se potkali.
Ne.
Ale občas jsme se měli fajn, ne?
Měli jsme se fajn.
Proto bych to fakt rád ukončil správně.
- Půl na půl. To mi přijde fér. - Souhlasím.
Dobře.
Takže 20 milionů?
Ne. Polovinu všeho. Včetně Jackalu.
- Betty… - Ne, říkala jsem ti, že peníze nestačí.
- Myslel jsem, že si hezky povídáme. - To jo. Ale o to nejde. Tohle je byznys.
Vždycky jsem se považovala za oběť. Jako by se všechno dělo mně.
Moje drsný dětství. Neúspěšná kariéra. Problémy v manželství.
Ale rozhodla jsem se, že už to tak nebudu brát.
Takže chceš i Jackal?
Ne, takže chci, co mi dlužíš. Celý ty roky jsem při tobě stála.
Díky mým obětem, mýmu úsilí, mým radám
jsi z něj dokázal udělat to, co teď je.
- Chci podíl na výnosech. - Ani náhodou. To nejde. To nechci.
Tak jo. Vezmu si Jackal, ty dostaneš peníze.
Nebo si počkám a uvidíme, co řekne soudkyně.
Mám větší šanci než ty.
To by nebylo chytrý.
Proč ne?
Bylo to před chatou.
Takže?
Takže Guido tam nedávno byl.
Řekla bych, že těsně předtím, než umřel. Nebo byl zavražděn.
Aha?
Nechal jsi tam Guida se schovat po prozrazení doupěte.
Pro tebe by bylo nejlepší, kdyby vzal vinu na sebe a utekl.
Ale on by nikdy Angelu neopustil.
Nemyslím, žes ho chtěl zabít. Nejsi zrůda.
Ale když k tomu došlo, když to bylo ty, nebo on,
vybral sis sebe.
Takže jsi byl s tělem v lese
asi 100 km od místa, kde jsi ho hodil do IJ.
Jsem blízko?
Jistěže jo. Já tě znám. Líp než kdokoliv. Vím, jak přemýšlíš.
Ten zapalovač to dokazuje?
Ne, ten zapalovač nic nedokazuje. Ale kamery po cestě možná jo.
Z chaty k mostu, kde našli jeho auto, vedou tři cesty.
Jseš si jistej, že nejsi na kamerách?
Jsou tam bezpečnostní kamery, fotoradary…
Je to dost přitažený za vlasy.
- Vážně? - Jo.
Tenhle příběh může skončit dvěma způsoby.
První možnost, riskneš to. Ale přijdeš o svou neposkvrněnou image
a Jackal a nejspíš skončíš na zbytek života ve vězení.
To asi ani jeden z nás nechce.
Konec číslo dvě.
Dáš mi Jackal a tvoje tajemství je v bezpečí.
Tak jak to bude?
Jak moc jseš si jistej?
PODPIS: BETTY JONKERSOVÁ, AMSTERODAM
Tohle není konec, Betty.
PODPIS: JACK VAN DOORN, AMSTERODAM
- Jack van Doorn. - To jsem já.
Jsi zločinec?
Ne, nejsem zločinec.
Obchoduješ se zločinci, ne?
I když byla čtvrť červených luceren plná lumpů.
Všechny jsem je přežil.
Jenom Jackal tam pořád je.
Dělal jsem to jinak.
Jackal.
Jako šakal.
Využívá příležitost.
Hele, šakal není to největší zvíře v džungli.
Ani nejrychlejší. A rozhodně ne nejsilnější.
Brutální zabíjení nechává na ostatních.
A v pravou chvíli si bere, co chce.
Šakal ví, kdy se stát neviditelným.
A kdy udeřit.
Překlad titulků: Marek Buchtel