Downloaded from YTS.MX
["There Ain't Nothin' I Wouldn't Do for You" med Dee Dee Sharp spiller]
Official YIFY movies site: YTS.MX
[kvinde] Leo, din bandit.
-[kvinde] Er den ikke flot? -[mand] Hygger du?
Hun har det strålende. Hun gider ikke at være med.
[kvinde] Vil du ikke være med til at male, mus?
[pige] Mhm-mm.
-[dreng griner] -[mand] Vink til mor.
Kan du vinke til mor?
-Prøv at se, skat. -[kvinde] Ej.
[griner] Ej, prøv lige at se.
[xylofon markerer hvert ord]
["There Ain't Nothin' I Wouldn't Do for You" fortsætter]
Leo! Leo, hvis du ikke kommer her nu, så får du ikke nogen fødselsdagskage.
[kvinde] Leo, jeg gider ikke at sige det mere! Kom her!
Skat, man må ikke true børn med straf. Det står i alle bøger om børneopdragelse.
Hvis du også begynder nu, Andreas…
[Leo spiller på trompet]
Undskyld.
[Leo griner]
-[Andreas] Nej, nej… -Ej!
-Ej, Leo. Åh, Leo! -Den tager du.
[kvinde] Leo…
[drømmende klavermusik]
Far… Stik.
-Stik. -Hvordan kan du blive ved med at vinde?
Skat, lad hende nu ikke vinde hver gang. Hun skal også lære at håndtere nederlag.
Hvad? Det gør jeg heller ikke. Det er bare… Hun… Ja, ja.
-Hvad? -I er bare søde sammen.
Jeg vinder. Stik.
-Altså for fanden, Sille. Du bliver ved. -Mm. Bøde.
-To. -Hvad? Har far bandet to gange?
-Mm. -Fy.
[hyggelig guitarmusik]
[Sille griner]
[mand] Jeg kommer og spiser dig. Så kommer jeg og spiser dig.
…fra den ene hånd. Og når man kommer ned til hullet, tager man en sildelage…
Men, Lars, det er da ikke noget at sidde og snakke om til en børnefødselsdag!
[kvinde] Så! Nu er der boller.
Ej, hvor lækkert!
-[alle] Ej… -Det skulle du da have sagt.
Hvis du ikke havde tid til at bage, kunne jeg have hjulpet.
Det er, fordi det er bagerens bedste teboller, og det er min livret.
-Så jeg bestemte det. -[kvinde 2] Ved I hvad?
Det er så dejligt at se jer igen. Det er alt for længe siden.
I lige måde, Liv.
-[utydelig snak] -Hva'?
[begge børn laver lyde]
-[kvinde] Ej, Leo. -Har det været en hård uge?
Ja, far. Jeg har skiftet hans tøj tre gange og badet ham to gange,
om lidt tre gange.
Det kan være krævende at have sådan en skøn, lille bulderbasse. Det ved jeg.
[Andreas] Så…
Nå. Men nu skal vi til det!
-[alle] Uj! -Uuuh!
[Liv] Ej. Se nu der.
For hvem er det lige, der fylder to år?
-Mig. -Mig.
[alle griner]
-[kvinde] Skal du lige have sådan en der? -Ja.
Værsgo, skat.
-Og gave til dig, Sille. -Mange tak for det.
Hun har altså et fantastisk sprog af en toårig.
-Nej! -[kvinde 3] Hvor er den sej.
-Megasej. -[alle] Den er sej.
Vrum, vrum.
-[alle] Nej… -[kvinde 4] Nej, hvor er den yndig.
-Jeg skal have den på. -Ej, nu?
Jo. Lad hende da prøve den.
-Ej. -Nåh…
Flot. Er du en prinsesse?
Ej, hvor er den fin, skat.
Nå, skal du se, hvad jeg har til dig? Jeg har selv lavet den.
-[Liv] Værsgo, Leo. -Ja.
-Prøv at kigge. -Kigger jeg.
-Nej! -[Leo] Hvad er det?
[pruttelyd med tungen]
-[Andreas] Ej, Leo! -Man siger tak, ikke? Tak for de fine…
[kvinde] Shorts?
-[Andreas] De er flotte, Liv. -Det er alpaka-uld.
[Leo] Mig hoppe.
[Leo] Av!
-[Liv] Nåh! Hvad skete der? -[Leo græder]
-Nåh, skat. Kom her. -[Leo] Far!
[Leo græder videre]
-[Andreas] Lille skat. Slog du dig? Kom. -Ja. Altid far.
[Andreas] Det var et ordentligt hop. Lad mig se.
[svævende guitarmusik]
[Leo klager]
-Hvad så? Skal jeg tørre? -Ja. Det ville da være dejligt.
Yes.
Har I været til toårsundersøgelse med Leo?
-Nej. Den er på listen. -[Liv] Det gik så fint med Sille.
-Hun er, som hun skal være. Sund og rask. -Lægen sagde, at hun var overintelligent.
Eller højt begavet.
-Hold da op. - Ja.
Det er da dejligt.
[Leo pludrer]
[sukker] Ej…
Har I forresten hørt, at Cecilie står til at blive partner?
-Nej, er det rigtigt? Tillykke. -Ja. Det er jo ikke faldet på plads endnu.
-Så vi har supertravlt for tiden. -Nå, okay. Det lyder da ikke helt sundt.
Ikke for travlt, vel? Jeg bløder ikke ud ad ørerne. Jeg kan holde til det.
Ja, selvfølgelig. Det er da skønt, hvis du er så glad for dit arbejde.
Så bliver man gladere derhjemme, ikke?
Ja.
Så sagde vi jo, at herinde der boede de, når de blev store. Hvad hedder sådan et?
Det hedder et hus. Og hvor er den, man går ind ad?
[Andreas] Hvis man skal ind i huset, går man ind ad…
[Leo] Hus. Et hus.
-[Andreas] Nej, ikke et hus. En dør. -Skat?
Klokken er mange. Skal jeg ikke tage over?
Jo. Godnat, lille skat.
-Din lille krudtbanan. Nu skal du sove. -[Leo] Nej, nej, nej.
-Kom. Du skal lægge dig ned nu. -[Leo] Nej!
-Læg dig ned. -[Leo] Ikke mor.
Jo, sådan er det.
-[Leo] Far! -[Cecilie] Læg dig ned.
[hviskende] Nej, kom. Læg dig ned. Leo, klokken er mange.
Du skal sove nu. Vi skal tidligt op i morgen, Leo.
Du skal sove nu. Sov nu.
[Leo småklynker]
-[sukker] Ej. -[Andreas] Lykkedes det?
-To timer, 23 minutter og 17 sekunder. -12 sekunder hurtigere end mig i går.
Jeg fatter det ikke. Hvordan er han blevet så vild? Jeg mener…
-Måske har Malte en pointe. -I hvad?
[Andreas] At du har for travlt. Det smitter af på Leo, at du er presset.
Hvad skal jeg gøre? Det var hårdt at komme tilbage efter barslen.
Trænge ind i den mandeklub. Nu kan jeg blive partner.
-Måske skulle vi få en au pair. -Nej. Vi skal ikke have en au pair.
Jeg kaldte min au pair mor det meste af barndommen. Det skal Leo ikke.
Okay. Jeg bestiller tid til den toårsundersøgelse på onsdag.
-Ja. -[Andreas] Og der er forældremøde torsdag.
-Er det torsdag? -Det har jeg sagt, skat.
[sukker] Han har ingen overgangsjakke. Han skal klippes.
Og meldes til svømning før den første. Ellers får han ikke plads.
Jeg er sikker på, at vi når det hele.
-[Andreas] Ved du, hvad du trænger til? -Til at sove.
-Jeg tror, at du trænger til at slappe af. -Nej, skat. Det magter jeg slet ikke.
[Cecilie] Ej…
[radiomusik i baggrunden]
-Du kan godt hente igen i dag, ikke? -Du synes ikke, at det er din tur?
Jo, men der er så mange, der efterspørger mig lige nu. Klienterne kimer mig ned.
-Okay. -Tak, skat.
Bare husk, at vi også efterspørger dig herhjemme.
Hvor var der meget kaos hos Cecilie og Andreas.
[Liv] Men det er klart med den krudtugle, de har fået.
-Han er da megacute. -Ja, ja. Han er skøn.
Det er mere Cecilie, jeg er bekymret for. Hun connecter slet ikke med morrollen.
Hov. Skat, jeg smutter.
Husk at formulere dig med positive vendinger over for Sille.
Negative formuleringer påvirker hendes sprog.
-[Liv] Husk at købe ind til aftensmad. -Var det et spørgsmål?
-Vi ses i aften. -[Malte] I aften?
-[Liv] Sen eftermiddag. -Okay, men…
[Liv] Vi ses, skat. Hej.
Vi ses. Hej-hej.
-[Malte] Hej-hej. -[Liv] Elsker jer.
Hvad så, skat? Skal vi spille dødsmetal og smadre stedet?
[Sille] Mhm-mm.
Nej.
Tusind tak, Liv. Det var virkelig godt.
Selv tak, Thomas. Godt, vi fik løsnet dig op. Det hjælper sikkert på den migræne.
-Det håber jeg. Vi ses. -Ses om en uge. Hej-hej.
Sveske, der er sket en fejl.
[Livs mor] Der står her, at du har en klient klokken 19 på onsdag.
-Ja. -Men onsdag er min maddag.
-Vi plejer jo at hygge. Hele familien. -Jo, men…
Det er ikke godt for Sille, at du er så meget væk. Især ikke, når Malte…
Tulipan. Tulipan, mor.
-Jeg sagde ikke noget negativt. -Du skulle lige til det.
-[mand] Hej, Liv. -Hej, Jakob. Dejligt at se dig.
I lige måde. Det er tiltrængt før tirsdagens ministermøde.
Uha. Skal vi ikke bare gå ind og kigge på dig?
-Jo. -Det er godt.
-[læge] Ja. -Hun er nok lidt…
-Hun er nok lige på trapperne. -Undskyld.
Hej, skat.
[Cecilie] Ja. Undskyld.
-[Cecilie] Hej, skat. -Hej.
-Ja. Godt, så er jeg klar. -Ja, og vi er faktisk færdige.
-[Andreas] Ja. -Okay.
Og hvad er resultatet så i forhold til…
-Nå. Intelligensen. -Ja.
-Intelligensen? -Ja. Ligger han uden for normalen?
Det skal I ikke bekymre jer om. Alt er fint.
Nå, men det er bare, fordi vi har… Vi har bare tænkt lidt over, om…
-Om der måske var noget galt. -Hvordan galt?
Ja, han har jo et energiniveau, der er… Han er all over the place hele tiden.
[Cecilie] Så…
-Ja. Måske ikke lige nu, men… -Det er ikke noget, jeg har bemærket.
Leos adfærd er helt inden for rammerne. Børns aktivitetsniveau varierer jo.
Han sover ikke om natten. Jeg er oppe syv til tolv gange hver nat.
Vi tænkte på, om det måske var muligt at…
At få et eller andet, der kunne hjælpe ham.
Foreslår du, at jeg udskriver sovepiller til et barn?
Nej, det kunne jeg aldrig finde på.
Jeg snakker jo ikke om rigtige sovepiller. Jeg snakker om børnesovepiller.
Eller melatonin. Bare melatonin. Melatonin til børn.
Okay. Vi kunne også bare starte med måske få taget en blodprøve?
Få udelukket en eventuel ADHD.
Psykiske diagnoser boner jo ikke ud i en blodprøve.
Så kunne der være noget andet i vejen. Han får meget nemt blå mærker.
-Det kan skyldes blodsukkeret. -Jeg tvivler.
Du tvivler, men du ved det ikke. Det kunne være blodmangel. Meningitis.
-Skarlagensfeber, røde hunde, skørbug. -Okay! Jeg tager en priktest.
Så udelukker vi alt, hvis det gør dig rolig.
[telefon ringer]
Ja. Det vil gøre mig… os rigtig rolige. Tak. Jeg tager lige den her.
-Ej, ikke lige nu. -[Cecilie] Jeg er straks tilbage.
-Hej, Max. -[Max] Hej, Cecilie.
[Max] Du har ikke godkendt mødeindkaldelsen.
Jeg er hos lægen.
-Nå. Du er ikke gravid igen, vel? -[Cecilie] Nej, Max. Det er jeg ikke.
[griner] Det ville også være naturstridigt efterhånden.
-Var der andet, du ville? -Nej.
Bare sige, det er klokken 07.30 i morgen. Hvis det er for tidligt for dig,
så kan jeg bare tage styringen og briefe dig efterfølgende, ikke?
Kl. 07.30 er helt perfekt. Det passer mig godt. Vi ses der, ikke?
Hej.
Ih altså.
Godt, så… Svup… er den på lydløs.
Hvad sker der? Nej, han er syg. Hvad er det? Har han hepatitis?
Malaria? Sig ikke, han har fåresyge.
Andreas og jeg talte netop om, hvor pudsigt det er, at Leo har blodtype 0.
-Hvorfor? Er det farligt? -[læge] Nej.
Men det kræver, at begge forældre giver blodtype 0-genet videre.
-[læge] Og nu siger Andreas, at… -Hvad siger du, Andreas?
[tøvende lyde]
-Hvad sker der? Hvad er der galt? Hej. -Hej.
-Ja, værsgo at sidde ned.
Så…
-Ja, så sidder vi her sørme igen, hva'? -[Cecilie] Ja.
Og vi kunne godt tænke os at få en forklaring på alt det her.
-En forklaring på hvad, Cecilie? -Det bør de to herrer her redegøre for.
-Mogens, vil du? -Nej-nej. Begynd du bare.
Ja. Som I nok husker,
så havde vi lidt rod i æggebakken her for nogle år siden.
-Ja. Kom nu til sagen. Hvad… -Mogens?
Vil du?
Jamen fortsæt du bare. Ja.
Det viser sig sjovt nok, at vi ikke havde byttet om alligevel.
-Hvad? -Så vi havde faktisk helt styr på sagerne.
Det er løgn. Sig, det er løgn.
Nej, Malte. Den er god nok. Vores læge har opdaget,
at vores blodtype ikke matcher med Leos.
-Det er fuldstændig sindssygt! -Hvordan kunne det ske?
Øh… Jo. Der var sådan set byttet om, men ja…
-Så lavede Lone rav i den. -Hvem fanden er Lone?
-Vores sygeplejerske. Ja. -Sygeplejerske.
Hun opdagede fejlen og rettede den. Så der igen var styr på sagerne.
-Typisk kvinder. -Okay, men….
-Og det fortalte hun ikke lige jer? -Jo, jo.
Eller det mener hun så, at hun gjorde, men altså…
Ja, du ved, hvordan det er med sådan nogle kvinder.
[Mogens] Ja.
-Ja, hun er selvfølgelig fyret nu. -Ja, ja.
Okay, jeg skal lige forstå det rigtigt. I har vidst det hele tiden.
-[Liv] Hvorfor hører vi først om det nu? -Der havde I jo byttet.
-Ja. -Og så havde vi også så meget andet.
Nå! Som hvad?
Jo, så mente Thorbjørn, at I ville være lykkeligere,
hvis I levede i uvidenhed. Ja.
Var I måske ikke lykkeligere, før I fik det at vide?
Nu må vi ikke glemme, at I har fået to sunde og raske børn ud af det.
-Dem ville I ikke undvære, vel? -Det er lige før.
Det mener jeg selvfølgelig ikke.
Okay. Hvad gør vi nu?
Ja. Vi regnede jo med, I var glade for de børn, I har fået, så…
Er det ikke lettere bare at slå en streg hen over det hele?
-Ja, putte det hele i glemmebogen, ikke? -Ja, færdigt arbejde.
-Det kan vi ikke bare, altså. -Okay. Men så kan I selvfølgelig bytte.
Altså, bytte-bytte om igen.
[legende guitarmusik]
Jeg sagsøger dem og trækker dem gennem mediemøllen.
-Og så tværer jeg dem ud, så de ikke… -Ej, Cecilie. Tror du, det er en god idé?
-Du trækker ikke mit barn gennem møllen. -Hvilket et af dem?
-Skal vi ikke fokusere på børnenes bedste? -Liv har ret.
Det handler først og fremmest om Leo og Sille.
Sille. Tænk, at min datter nærmest hedder det samme som mig. Det er jo absurd.
Hvad med mig? Jeg har sgu fået Silles navn tatoveret.
-Åh gud. -Hold da op.
-Men det forklarer jo en del. -[Andreas] Hvad mener du?
Det giver jo ret god mening, at Sille er så… Og Leo, han er…
-Hvad mener du? -Ja, hvad mener jeg?
-Ja, hvad mener du? -Undskyld.
[Andreas] Vi er vist på vej ud på et sidespor.
-Vi må kunne finde en god løsning. -Hvordan?
På en måde havde de ret, da de sagde, vi var meget gladere, før vi vidste det.
Og der er ikke andre, der ved det, så måske skulle man bare leve videre?
-Min datter skal ikke vokse op hos de to. -Sille er ikke din datter.
Okay. Mind mig lige om, hvem der fødte hende og deler gener med hende.
-Okay, men så er Leo jo vores. -Ja, det er han faktisk.
Hvordan føles det, Cecilie?
[Andreas tøver]
Nu siger jeg lige noget. Lad os tage en timeout.
[Andreas] Vi går hver til sit og snakker tingene igennem.
Så kan vi mødes i morgen og se, om vi stille og roligt kan finde en løsning.
Det er fint.
-[Andreas] Ja. -Ja. Fint.
Fint.
Godt. Så går vi hjem og lader, som om alt er, som det plejer.
[Andreas] Vi må ikke skabe panik hos ungerne.
-Gud. -Ungerne!
-Nej! -[Andreas] Undskyld, må vi… Må jeg betale?
Hej, Sille-skat.
-Hej, skat. -[Liv] Hej, musen.
[Malte] Hej.
Jamen, velkommen til. Dejligt, I havde lyst til at komme.
-Ej, undskyld. -Undskyld, Janus. Undskyld.
Det skal I slet ikke tænke på. Jeg har jo ikke mit eget liv at passe.
Det ved vi godt, men… Vi har haft den mest kaotiske dag.
[svævende guitarmusik]
Hej. Hej, lille skat.
[Sille synger for sig selv]
[Janus] Øh…
Ja, det er lidt kompliceret at forklare, men…
Vi har fundet ud af, at Leo i virkeligheden er Liv og Maltes barn.
Og Sille er så Cecilies og mit barn.
What?
-Ja, det er også lidt sådan, vi har det. -Ja.
[anstrengt] Der!
[Cecilies mor] Så hun har taget æren for det pragteksemplar af et barnebarn?
-Hvem? -[fnyser] Ulla.
-Men den, der ler sidst, ler bedst. -Ej, mor. Der er slet ingen her, der ler.
Faktisk var det os, der insisterede på at bytte dengang.
[tysser på ham] Jo, Andreas.
Vi havde ikke haft problemet, hvis vi havde fulgt Liv.
-Ta-da! -Nej, du fandt det.
Ja. Her.
[Andreas og Leo snakker i baggrunden]
-Nej, men det er jo det album… -Du kan tro nej, du.
Der.
[Cecilie] Se, hvor hun ligner mig.
Ej, hvor er hun yndig. Åh, det lille pus.
[Cecilies mor] Nårh… Hun er som snydt ud af næsen på dig.
-[Andreas] Skat? -[Cecilie] Mm?
[Ulla] Det springer du bare op og falder ned på.
Universet gav jer det barn, I skal have, og ingen skal gøre krav på mit barnebarn.
Nej. Nu handler det ikke kun om Sille. Det handler også om Leo.
Hvordan vil han have det, når han som voksen opdager det?
Jeg kan ikke svigte ham.
Nej. Det er da synd, at han skal vokse op i den manipulerende familie…
-Tulipan. -Sveske, du må da give mig ret i…
-Mor! -Miljøet, man vokser op i, betyder noget.
-Meget faktisk. -Ja, men det gør gener også.
-Det har jeg selv tænkt meget over. -Hvad mener du?
Jeg mener, at… jeg har været ked af ikke at kende min far.
Det skal du ikke være. Han var ikke værd at samle på.
Nej, mor. Men det er jo din holdning. Det er jo min far.
Måske ville jeg have det helt anderledes. Jeg fik ikke lov til at finde ud af det.
Du har aldrig sagt, at du ville vide noget om ham.
Nej, men det siger jeg nu. Måske skyldes det hele den her tossede situation, men…
Det er vigtigt at kende sit ophav.
Okay. Han hedder Poul, som du ved.
Poul Frederiksen. Han læste medicin, da jeg blev gravid.
Medicin? Du har altid sagt, at han var på kontanthjælp.
Kontanthjælp, SU. Det kommer vel ud på et?
Nå. Jeg tænkte, han var kunstner eller musiker eller sådan noget.
[griner] I wish!
Han blev et eller andet kedeligt noget. Forsker eller læge eller noget i den stil.
-[Ulla] Hej! -[kvinde] Hej.
[Ulla] Velkommen til. Hvad kan jeg gøre for dig?
[svævende melankolsk klavermusik]
-Har du lige to, Jan? -Ja, hvis du kan klare det på ti sekunder.
Okay, here goes. Kan du huske den sag med min veninde for et par år siden?
Som havde fået forbyttet sit befrugtede æg?
[griner] Nå ja, det er rigtigt. Sikke et cirkus, mand.
Ja.
Nu viser det sig kraftpetervæltemig, at de æg ikke var forbyttet alligevel.
Altså, så hun har fået deres barn, og hendes genetiske barn er havnet hos dem.
-Det lyder eddermame kompliceret. -Ja, det er noget værre noget.
Nu tænker jeg selvfølgelig på, om der er noget juridisk, hun skal forholde sig til?
Det kan jeg ikke udtale mig om. Prøv at spørge Max.
-Max? -Ja. Hans kompetenceområde er familieret.
Typisk.
Åh, bum-bum, Cecilie. Rent juridisk vil jeg tro,
at vi kan få det barn tilbage til din veninde.
Man er som udgangspunkt berettiget til det barn, man føder.
-Okay. Også selv om det er nogle år siden? -Det afhænger af tilknytningen til barnet.
Jeg kan undersøge det, men jeg vil tro, retten falder i den biologiske mors favør.
Det er en interessant forældremyndighedssag. Det er lige mig.
Jo, men nu ved vi ikke, om hun vil køre en sag.
Der er jo også det med sønnen. Min venindes søn.
-Jeg ved ikke, om hun vil af med ham. -Hun får næppe begge børn, Cecilie.
-Medmindre der er tale om mistrivsel. -Nåh…
Og det bliver først kompliceret, hvis vi skal ind og bevise,
at forældrene er direkte… uegnede.
Ja. Det er de desværre ikke.
[Max] Nej.
Okay.
Men hvis hun ikke vil af med det andet barn, så er det måske en bedre idé
at indgå en eller anden form for sammenbragt familieliv.
-Undskyld, hvad sagde du? -Bofællesskab.
Ja, okay. Og hvordan forestiller du dig, at det skulle fungere?
Ja, I flytter ind her. Vi har jo et kæmpe hus.
Så kan I tjene lidt ekstra på at leje kolonihavehuset ud.
Ja, et haveforeningshus er vildt eftertragtet. Jeres er bedste beliggenhed.
Hør her. Hvis vi gør det her, kan vi være sammen med vores børn hele tiden.
Ikke? I får naturligvis det store gæsteværelse, der er med balkon.
-Sydvendt. -Spisestue og køkken bliver fællesareal.
-Og hvad med bilerne? -Vores biler er jeres biler.
Altså, når vi ikke selv bruger dem, selvfølgelig. Ikke, skat?
-Det er da fedt! -Ej.
Vi får så meget overskud, hvis vi hjælper hinanden med pligterne. Hente, bringe.
Eller hvad, Liv? Du vil måske hellere bare bytte?
Hvis vi bytter, skal Leo gå til fodbold. Han er et naturtalent.
-Jeg vil aldrig gå af med Leo. -Nej, men Sille er din rigtige datter.
Så hvis du nu skulle vælge, hvad ville du så vælge?
-Jamen jeg vil da ikke vælge. -Jeg kommer aldrig til at gå af med Sille.
Præcis. Det er det, jeg mener. Hvordan ville I have det med,
at jeres biologiske barn voksede op, uden at I var vidne til deres liv?
Jeg har brug for at være tæt på min biologiske datter. Derfor: bofællesskab.
Jamen, det er også en fin idé.
Jeg tror bare ikke, jeg kan føle mig hjemme her, når det er så…
Men, Liv, I får da lov til at sætte jeres eget præg på det, som I har lyst til.
-Ja. -[Malte] Hvad med parken derude?
-Kan vi gøre den til en fodboldbane? -Nah…
Selvfølgelig. Du river bare de rosenbuske op, du vil.
-Fedt! -Det er så meget, vi gerne vil det.
Ja.
-Det er en god idé. -Ja, men hvad så?
-Skal vi leve under jeres regler? -[Cecilie] Regler dit og dat.
I skal da leve jeres liv, som I altid har gjort.
Altså, jeg tror, det kunne blive helt fantastisk.
-Okay, vi gør det. -Yes!
["Do Re Mi" med Trousdale spiller]
[Andreas] Der står den jo godt.
[Liv] Tak, den tager jeg.
[leg og hvin]
-[Andreas] Skål. -[Cecilie] Skål.
-[Malte] Skål. -[Liv] Skål, mus.
[Andreas] Skal det i munden?
[Malte] Åh, Leo!
["Do Re Mi" spiller fortsat]
[Malte] Kan du sove dejligt?
-[Andreas] Her. -[Leo] Nej!
[Malte] Så…
["Do Re Mi" slutter]
[snorken]
[trommelyde]
Ej.
[indiansk sang]
Åh!
Ej!
[trommemusik højere]
[Leo] Hoppe, mor.
Ja. Hop du bare ind.
-Godmorgen. -Ja, god-mega-morgen.
[skruer lyden ned]
[Cecilie] Ej.
-Alt okay? -Ah… Jeg har ikke sovet så godt.
[Liv puster dybt ud] Nå, hvor øv.
-Vil du være med til yoga? -Ellers tak.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Nå, det ser hyggeligt ud. Hvem er på kaffe?
Åh! Dobbelt espresso.
[køleskab åbnes]
[Andreas] Er der mere mælk?
[Liv] Mælk? Der er gedemælk. Kan du bruge det?
Gedemælk? Hold da op. Skummer det?
Øh, pas.
-Jeg giver det et skud. -Ja, gør det.
-Sille skal ikke have mælkesnitte. -Hvorfor ikke?
Fordi det spiser vi ikke hos os.
Hun tager ikke skade af lidt mælk. Vel, Sille?
Hvad? Tænk, hvis du elsker mælk og kød, og du så tvinges til at være veganer.
Det ville jeg synes var synd for dig.
For det første tvinger vi hende ikke. For det andet handler det ikke om mælk.
-De der er fulde af palmeolie. -Og palmer er planter. Hvad er problemet?
At produktionen skaber kæmpe humanitære og klimamæssige udfordringer.
Og jeg vil bare gerne have, at min datter vokser op i en bedre verden. Punktum.
[Cecilie] Mhm.
[Liv] Tak skal du have.
-[Malte] Godmorgen. -Godmorgen.
-Ej. -[Andreas] Godmorgen.
-[Liv] Godmorgen. -[Andreas] Sovet godt?
-[Malte] Jo tak. Hvad med dig? -Ja.
-Hej. Tak, fordi du lod mig sove. -Selv tak. Overtager du?
[Malte] Yes.
-Vi ses i aften. -I aften?
-Husk, at min mor kommer senere. -Din mor?
-Det er onsdag. -Hvad sker der om onsdagen?
-Min mor laver aftensmad hver onsdag. -Nu har tingene jo ændret sig lidt.
Men du sagde, at vi skulle leve, som vi plejede.
Ja. Det sagde du faktisk.
Pas nu på, du ikke kommer for sent.
Ja, jeg har en fremvisning på den dobbeltgrund,
der er umulig at sælge, så kryds fingre.
-Okay. Vi ses, skat. -[Malte] Vi ses.
-[Andreas] God dag, Malte. -[Malte] Vi ses.
-[børn] Hej-hej. -[Andreas] Hej, unger. Elsker jer.
Åh, Malte, de der skal stå med bunden i vejret helt til venstre.
Tak.
-Hvad så? Møder du altid til direktørtid? -Vi har seminar i dag.
-Seminar? -Teambuilding-seminar.
Hvad med dig? Møder elektrikere ikke, før fanden får sko på?
Jo, men mig og Liv skiftes. Nogen skal jo aflevere prinsessen der.
[Sille griner]
-Kunne du tage Leo med derhen? I vuggeren? -Ja, det er jo pointen med det alt her.
[svævende klavermusik]
Sveske, jeg havde lige rykket den sene klient. Hvorfor har du så lagt en ny ind?
Fordi vi gerne vil have flere kunder. Vækste forretningen.
Det synes jeg ikke er nødvendigt. Du skal ikke arbejde dig selv halvt ihjel.
Nej, men nu vil jeg faktisk gerne.
-Ej, hvorfor kigger du på Poul? -Fordi jeg er nysgerrig.
-Hvorfor brød du kontakten med ham? -Det hele blev bare så kompliceret.
Og så havde han altid så travlt med sin karriere.
-Men kunne jeg ikke have set ham lidt? -Siger du, at jeg ikke er nok for dig?
Nej! Det er kun, fordi jeg kan se, hvor vigtig Malte er for Sille.
-Det ville jeg da gerne have med min far. -Det tror jeg ikke er nogen god idé.
-Hvorfor ikke? -Ja, fordi…
Han ønskede ikke at have kontakt med dig. Han valgte sit arbejde over os. Over dig.
Og I er også helt vildt forskellige. Du er heldigvis ligesom mig.
Han er ikke noget at råbe hurra for. Tro mig.
Allerede i onboarding-processen handler det alignment.
Vi skal spille hinanden gode. Det gør vi ved at systematisere vores arbejdsmønstre.
-Sikke en omgang sludder. -Det er da ikke noget sludder.
Det er da spændende at se, hvad vi alle sammen synes. Helt vildt spændende.
[oplægsholder] Tak. En af byggestenene er som sagt
den her stakeholder one-on-one-situation, hvor folk kan mærke,
at alignment er på plads, og derfor er det her element med
at få systematiseret de arbejdsmønstre så essentielt for,
at vi får den her overgang til den normale…
Hvad sker der, Cecilie?
Undskyld. Det er, fordi jeg skal hente i dag.
-Så jeg må snart gå. -Du kan ikke gå glip af det her.
-[Jan] Det er for vigtigt. -Men, Jan…
Du er nødt til at blive hængende, indtil vi er færdige. Klokken er kun…
-Hvad er klokken, Max? -Den er kun 16.
Nå ja. Den er da kun 16.
[Jan] Det er ingenting.
Tak for det, Cecilie. Ja, værsgo.
Ja. Det skaber det flow, vi har brug for, når vi kommer til den her overgang
til den normale team-kadence, der løfter energien.
Yes-yes. Men du får den lige så snart, jeg kommer ind på kontoret i morgen, ikke?
Jeg har bare lige to punkter, jeg lige skal have tjekket.
-[kvinde] Okay. -Der er jo heller ikke deadline endnu.
-[kvinde] Det haster. -Jeg lover, at du får den i morgen.
-Så skal jeg lige… Hej. -[Janus rømmer sig]
Jeg er nødt til at løbe. Vi snakkes ved.
Hej, Janus. Undskyld.
Undskyld. Jeg ved godt, klokken er to minutter i… over. Mit møde trak ud.
-Sig det til Leo, ikke? -Ja.
[Cecilie] Åh, Leo. Undskyld.
[Cecilie] Hej, skat.
Hej, skat.
[Leo laver motorlyde]
Så er det den her.
-Den her. -Hov. Den skal vi ikke have, skat.
-[Leo] Den skal vi spise. -Nej.
Kom, den sætter vi her. Nu skal vi hjem og spise aftensmad. Kom så.
Leo, kom nu!
[legende guitarmusik]
[telefon ringer]
[Leo griner]
Nej…
-Hej, Jan. -[Jan] Hvor er de dokumenter, du lovede?
-[fortsat] De er på plads, ikke? -Ja-ja. Du får dem senere.
Ja, jeg har styr på det. Du får dem senere.
-[Jan] Bare du lover det, så… -Nej, stop.
-[Jan] Hvad siger du? -[Cecilie] Du må ikke slikke på dem!
-[Jan] Slikke på hvad? -Ikke dig, Jan. Giv mig den.
[Leo skriger]
-[Jan] Jeg har brug for det nu. -De forventer først at få det den 12.
-[Jan] Det kan godt være. -Ja, ja.
[Jan] Men jeg vil bare gerne have det lidt på forkant, ikke?
Ja, det er klart. Giv mig den. Vi skal hjem og spise aftensmad.
Vi skal ikke have chips nu! Undskyld, jeg kan ikke høre dig.
-[Jan] Hallo? -Leo?
Leo, du skal blive her! Jan, du får det senere. Jeg ringer.
-Leo? -[Leo skriger]
Ej, den skide møgunge!
Hvad?
[esoterisk sang]
-Hvad foregår der her? -Hej, Cecilie.
Jeg fjerner de dårlige energier.
-De dårlige energier? -Hvor er det skønt med det her kollektiv.
-Er det noget for sådan en som dig? -Måske er jeg ikke, som du tror, jeg er.
I burde få jer et bollerum nu, hvor I har chancen.
Din krop trænger til orgasmisk forløsning.
Det er en af fordelene ved kolle-livet, at der er flere hænder.
Jeg stiller mig også gerne til rådighed.
Altså til at passe børnene.
-Jeg går ned og stiller varerne. -Gør du det.
Og gå så ud til de andre og nyd det gode vejr.
-Ej, hvor her lugter. -[Ulla] Bagt tofu.
Med sellerikompot. Lækkert, ikke?
[mumler ængsteligt]
-[uptempo drømmende musik] -[Ulla fortsætter sang]
[Cecilie] Nej. Det er en krokodille og en tiger.
-Det er ikke en tiger. -Hvad er det så?
-[Sille] En løve. Der er ikke striber. -[Malte] Hop, du scorer! Kom så, løb med!
Ja! Sådan! Hvor er du god! Ej, det der boldøje der.
-Det har du nok fra mig. -Jeg troede, det var fra mig.
[akavede lyde]
-Nej. Det må så være fra dig. -[Leo] Mor med?
-[Andreas] Skal jeg invitere hende med? -[Leo] Ja.
-[Malte] Kan du hente bolden? -Skat, Leo spørger, om du vil være med.
-Jeg hygger lige med Sille. -[Andreas] Okay. Fint.
[Malte og Leo fjoller i baggrunden]
[Cecilie] Hvor mange er der der? Der er tre. Det er rigtigt.
-[Cecilie] Og der er der… -En.
-[Cecilie] Ja. Det er rigtigt. -Hej, I to.
-Hej, Liv. -Hvad laver I?
Hun løser opgaver. Hun er bare så god. Det er fra fire år. Det klarer hun bare.
Jeg synes ikke, Sille skal lege med iPad.
Hun leger ikke. Hun øver sig på matematik.
Matematik? Men hun er to år gammel.
Men hun synes, det er sjovt. Ikke, Sille-mus? Du synes, det er sjovt.
-[Sille] Ja. -Du kalder hende Sille-mus nu?
Ja. Medmindre du har noget imod det?
Nej-nej. Det er så fint.
[lyde fra iPad'en]
Men Cecilie, vær sød at respektere det, når jeg siger ingen iPad.
Okay.
[Malte] Kom nu, Leo. Ja, ja, ja!
Jeg tager den lige, skat.
[Andreas] Scor på far.
-Hvad laver du? -Ja! Sådan!
[Andreas glad] Hold kæft!
[Cecilie sukker]
-Hvad så? -Vil han stadig ikke sove?
Andreas prøver stadig.
Ej!
-Ja. Nu skal du se her. Sådan der. -Nej, bare…
-Okay. -Så er der endelig mad til de voksne.
Hallo!
-[Liv] Hej. -[Malte] Hej.
Nå? Vi holder nok fest for de særligt udvalgte.
-[Lars] Vi kom for at sige hej. -Sæt jer ned. Der er masser af dejlig mad.
Ja, nej tak, du. Vi har spist. Hvad er det, I fejrer?
Det nye kollektiv.
-Kollektiv? -Liv og Malte er i hvert fald flyttet ind.
-[Cecilie] Med Sille. -Her?
Er det ikke fantastisk? Fuldstændig, som da vi var unge.
Alle delte alt med alle, og fællesskabet var i fokus.
Gode tider, ikke?
I kan da ikke bare blande jeres liv sammen på den måde. Det bliver da det rene kaos.
Børn har brug for faste rammer. Ja, jeg siger det bare.
Sikke noget pjat, Irene. Børn har brug for kærlighed.
-Og nu får de dobbelt så meget. -Har hun vidst det her hele tiden?
-Der har været så meget. -Er du blevet vanvittig?
-Nej. -[Irene] Hvad bliver det næste?
Skal I også have fælles økonomi? Hønsehus? Flette hinandens armhulehår?
Fald nu ned. Vi bliver helt anspændte af den dårlige stemning, du kommer med.
Det må du meget undskylde, Ulla. Kom, Lars. Vi går.
-[Irene] Kom. -[Ulla] Jeg mente det ikke sådan.
[Cecilie] Jeg tager den.
[Cecilie] Mor.
Vent nu lige, altså.
Hvis hun skal komme anstigende her i tid og utide,
kommer jeg ikke mere.
-Skulle vi ikke lige… -Den kvinde driver mig til vanvid!
Jeg kan klare nogle fødselsdage, men hun skal ikke invadere min datters hjem.
Jeg synes også, hun er for meget, men hvis vi vil se Sille,
må vi sluge nogle kameler. Sådan er det.
Der må da være en anden løsning. Du må da selv kunne bestemme,
hvornår og hvordan du vil se hende. Hun er din datter!
Ja. Så simpelt er det desværre bare ikke.
Åh!
[bildør smækker]
[bildør smækker, bil starter]
[svævende melankolsk musik]
[Andreas snorker]
[stønnelyde fra sex]
[Liv] Lidt højere der. Åh gud!
[støn intensiveres]
[legende klavermusik]
[Liv] Åh, Malte! Malte!
[Cecilie] Ja, det er jeg klar over. Du får en mail med dokumenterne, ikke?
-Så snart jeg kommer ind på kontoret. -[Jan] De må ikke får dem for sent.
[Cecilie] Det lover jeg. Det bliver før klokken ni. Yes. Godt, hej.
[stønner tilfreds] Godmorgen.
[stønner vredt] Nej.
-[Malte sukker tilfreds] Godmorgen. -[Liv] Godmorgen.
-Tak for i nat. -Tak for i nat.
Behøver vi være nøgne nu, vi bor sammen alle sammen?
[Malte fnyser let]
-Jeg tager lige noget tøj på. -Ja. Gør det.
-[Andreas] Godmorgen, Malte. -Godmorgen.
-[Liv] Godmorgen. -Du er tidligt i gang.
Ja-ja. Altid.
Godmorgen, skat. Jeg lader lige Leo brænde lidt energi af.
Han har så meget krudt i rumpetten her til morgen.
[Leo løber rundt og leger]
Nåh, Sille. Sidder du der og keder dig? Hva'?
Du skal have noget spændende at lege med.
[Cecilie] Det her er både sjovt og udfordrende.
Prøv at se, hvad jeg har til dig. Det er et ABC-puslespil.
Se her. Åh, det er S'et som slange.
-[Cecilie] Ved du, hvor den skal ligge? -[Sille] Her!
Hey, det er rigtigt.
Cecilie? Jeg synes ikke, du bør give hende så avancerede puslespil.
Noget mere simpelt med farver eller dyrelyde
er bedre til toåriges trivselsniveau.
Så nu er puslespil skadelige eller hvad?
Du ved vel, det er usundt at skubbe sit barn for tidligt i deres udvikling.
-Nej. -Børn bør være primale, til de er fire år.
Så du vil ikke have, at Sille skal lege med noget som helst hjernestimulerende?
-Det kommer til at hæmme hendes udvikling. -[Sille] Den her…
Tak for dit input. Hun klarer sig nok.
[fnyser hånligt]
-Leo leger jo ikke med den slags. -[Cecilie] Fordi han ikke kan.
Leo er langt tilbage i sin udvikling i forhold til Sille.
Det har jeg bebrejdet mig selv. Det gør jeg ikke mere.
Nu tænker jeg, det skyldes gener.
Så du mener ikke, at miljø spiller nogen rolle?
-Ikke i det her tilfælde. -Ej.
Skulle vi ikke prøve at holde den gode morgenstemning?
-Hvad sker der her? -[begge] Ikke noget.
Det her er et R som røvhul.
[Cecilie] Leo!
-Hvis du skal have morgenmad, er det nu! -[Leo] Ikke morgenmad.
-Jeg tager madpakkerne. -Det er fint. Jeg har dem.
-[Andreas] Jeg vil gerne. -Men jeg har dem.
[Malte fløjter]
-[Cecilie] Malte? Den kan ikke tåle sulfo. -Hvad for en?
-[Cecilie] Den. Nej, jeg tager den lige. -Yes, super.
-Av. -[Cecilie] Undskyld.
Hvad sker der? Sig mig, har du ondt i ryggen, Malte?
Ja, jeg ved sgu ikke. Jeg tror, det er dårlige arbejdsstillinger.
-[Malte] Det er tit galt. -[Liv] Hvad er det?
-iPad! -Nej, Sille. Vi skal ikke lege med iPad.
-iPad! -Det er så meget din skyld, Cecilie.
-[Andreas rømmer sig] -[Leo leger løs]
Kaffe? Kaffe? Vi har stort set ikke lukket et øje hele natten.
-Holdt Leo jer vågen igen i nat? -[Andreas sukker]
Det er nok min skyld. Jeg sov heller ikke, før jeg var ti.
Tak, fordi du gav Leo de gener. Og skønt, at du morer dig på andres bekostning.
Tak, fordi du gav mig en pylret datter, der ikke tåler at få beskidte hænder.
-Skal det være en anden gang. -Det kan da godt være.
-Hold kæft. 10 år! -Bøde.
-Jesus! -[Malte fnyser]
[tænder for metalmusik]
[Leo leger i baggrunden]
[blender larmer]
-[hamren fra kaffemaskine] -[larm fra Leos klokke]
[Malte skruer op for musikken]
Okay. Okay! Husmøde i aften!
[al larm stopper]
-Hvad sker der her, sveske? -Jamen ikke noget.
Jeg syntes, vi trængte til forandring. Optimerer det ikke rummet bedre?
Det er sødt tænkt, men jeg synes, at det var bedre, som det var.
Som det altid har været. Kom. Skal vi ikke lige sætte den her tilbage?
Ja, okay. Ja…
-Kom så. -[usikker] Ja.
Ja-ja.
Jeg har en kraniosakral-terapi om lidt, så jeg gør lige klar.
[Ulla] Så sætter du resten tilbage imens, ikke?
[svævende klavermusik]
EIPS-PRISEN 2024 FOR FARMACEUTISK FORSKNING
[receptionist] Hej.
-[Liv] Hej. -Kan jeg hjælpe med noget?
Øh, ja.
Det kan du godt. Er Poul her? Poul Frederiksen?
Ja. Men han er lige til møde med Børnecancerfonden. Har du en aftale?
Nej.
Øh…
-Ej, ved du hvad? Det er lige meget. -Okay.
[Liv] Ej, jeg vil gerne spørge…
Er han en god chef? Poul?
Ja, han er faktisk den bedste.
Han giver altid personlige gaver til fødselsdage.
[receptionist] Vi får de barn syg-dage, vi har brug for.
Hvorfor?
-Ikke for noget. Tak. -Okay.
[Liv] Hej.
[svævende melankolsk musik]
Hvad, skal jeg efterlade en besked eller…
-Jeg kan også afbryde hans møde. -Nej, det skal du slet ikke.
Jeg kom lige til… Ej, undskyld.
Bare når du har tid. Helst nu.
-Ej, øh… -Jeg kan også godt spørge Max.
-Ja? -Nej. Jeg har den.
-Fint. Senest klokken 22. -Det kan du tro.
[Cecilie sukker]
Cecilie, hvordan går det med hende der din veninde?
-Hvem? -Hende med familiekollektivet?
Nå, hende med koll… Øh…
Det… Det går godt.
Jeg tænkte, at hvis det ikke fungerede,
så er jeg stadig klar på at køre den forældremyndighedssag, ikke?
Det er rigtig godt at vide, men det går ret fantastisk.
-Okay, det er godt. -Vidunderligt.
-[Max] Nej, hvor dejligt. -Ja.
Cockporn!
-[Leo] Cockporn! -Hej, skat.
-[lyd af børneleg] -[telefon ringer]
-[Leo] Cockporn! Det skal vi have. -[Janus] Øj…
-Cockporn? -Ja, vi har lavet popcorn. Ikke, Leo?
-Nå, I har lavet popcorn. -[Leo] Cockporn!
-Hvad? Hvor er Sille? -Hun er hentet for længst.
Okay. Nå, jeg aftalte bare med Liv, at jeg skulle hente dem begge to.
[Leo] Cockporn!
-Liv sagde, der var dømt mor-datter-hygge. -[Leo] Cockporn!
-Leo. -Cockporn!
-[Cecilie] Hej. -[Leo] Cockporn!
Hold kæft, Leo.
Godt. Velkommen til husmøde. Vi må gentænke vores onboardingproces,
for vi er vel enige om, at vi ikke var aligned fra begyndelsen.
-Altså, jeg fatter hat af det her. -Det handler om at spille hinanden gode.
-Muffin? -Tak.
Hvordan gør vi lige det?
Det gør vi ved at systematisere vores arbejdsprocesser således.
-Er det min daddelmuffin-opskrift? -Ja, de er rigtig gode.
Jeg overvejer at servere dem til mine åbent hus-arrangementer.
-Det er da en god idé. -[Andreas] Tak.
Oh, God!
[Cecilie] Her kommer regel nummer et: anstændig påklædning.
Alle over to år har tøj på, når de færdes i huset.
Skal børn ikke have en naturlig tilgang til kroppen?
-Nej, ellers tak, Malte. Regel nummer to… -Nej, så går det på runde, ikke?
Jeg ser gerne, at vi kun har glutenfri, laktosefri og sukkerfri madvarer i huset.
-Ej. -[Liv] Jo, Cecilie.
Mit barn eller børn skal ikke være afhængige af den gift.
Okay. Så det vil sige ingen føde til hjernen overhovedet?
Sille og andre børn har brug for protein, hvis de skal booste deres udvikling.
-Man kan ikke leve af riskiks. -Nu siger jeg noget.
Jeg synes, vi skal indrette med feng shui.
-Med feng hvad for noget? -Feng shui.
Det var noget, Liv og jeg talte om.
[Andreas] Vigtigheden af samspil mellem mennesker og omgivelser.
Jeg har sovet dårligere, siden vi flyttede sengen.
Dit søvnbesvær kunne også skyldes, at vores barn bliver en gremlin om natten.
Apropos det, så bør vi lade børnene sove sammen og se, om det kunne hjælpe.
-[Liv] Samsovning skulle være så sundt. -Jeg tvivler på det. Vi kan prøve det.
-Nu går vi videre. -Cecilie?
Jeg vil gerne nedbringe konfliktniveauet og foreslår, at vi indfører et kodeord,
vi kan sige, når vores grænser overskrides.
[fnyser hånligt]
-Et kodeord? -Det har hjulpet mig og min mor så meget.
-Vores kodeord er tulipan. -[Cecilie fnyser] Åh, det er sødt.
-Og meget pædagogisk. -Ja, jeg er meget pædagogisk tænkende.
Og jeg synes faktisk, at Sille og Leo skal skifte til en Rudolf Steiner-vuggestue.
[Liv] Jeg er ikke tilfreds med de kunstneriske tiltag
og mangel på antroposofisk indsigt i det nuværende børnehus.
-Skat. -Det er jeg ikke.
Nu underminerer hun det almene danske uddannelsesvalg.
Ja.
Så Sille og Leo skal på ingen måde stimuleres fagligt?
Vi skal undertrykke deres kompetencer og så skubbe dem ud
til at blive arbejdsløse kunstnere eller musikere?
-Musikere er faktisk kunstnere. -Ja. Det er de faktisk.
-[Leo i babyalarm] Far! -Ikke igen.
Nej, jeg skal nok tage den. Tak til husmødet.
-Jeg er faktisk ikke færdig. -Det er jeg! Jeg orker ikke mere!
[Liv] Ej.
-Leo, hvorfor sover du ikke? -[Leo] Ikke mor.
Du skal lægge dig ned, ikke? Klokken er mange. Sille sover.
-[Leo] Ikke mor. -Nej, ikke mor.
Og jeg ved godt aldrig mor. Men nu skal du sove, for jeg orker ikke mere!
[grådkvalt] Undskyld.
-[Leo klynker let] -[Cecilie sukker]
[svævende melankolsk musik]
[Cecilie] Undskyld, skat.
-[Leo] Sut. -Åh, basse.
Undskyld, skat.
Hov, nej. Hej.
Undskyld, jeg lånte lige jeres toilet.
Vores er tilstoppet.
Ja, og så tog jeg lige et karbad.
Vi har jo ikke sådan et, så det håber jeg er okay.
-Er du færdig nu så? -Ja-ja, jeg er færdig.
[fnyser akavet]
-Så jeg kan komme ind på mit badeværelse? -Ja. Ja, selvfølgelig.
-Godnat. -Godnat.
[Cecilie] Ej.
-[Cecilie] Ad. -[legende guitarmusik]
[laver bræklyde]
Jeg synes da, at husmødet gik rigtig godt.
-Lægger du ikke lige den der computer væk? -Årh!
-Er du okay? -Nej. Jeg er fandeme ikke okay.
Jeg bliver sindssyg af det biodynamiske beduincirkus!
-Det var jo din ide. -[Cecilie] En pissedårlig ide.
Jeg synes, det er hyggeligt, at vi alle bor sammen.
Og når man har sagt A, må man altså også sige B.
Ja…
-Skat, er det ikke på tide at sove lidt? -Jeg skal have afleveret det her i aften.
Nå. Tak for en god dag.
-Sov godt. -Ja.
[melankolsk guitarmusik]
[telefonalarm ringer]
Ej! Cecilie, det er simpelthen for meget det der.
Jeg faldt i søvn. Det skulle afleveres til Jan klokken 22 i går.
Du går ned med stress, hvis du ikke passer på dig selv.
-Så vigtigt er dit arbejde ikke. -Jo, det er.
-Hvis jeg skal have den forfremmelse… -Så skid dog på den forfremmelse.
Jeg er snart 50, skat! Det er nu eller aldrig.
Max ånder mig konstant i nakken.
Og jeg har altid dårlig samvittighed over for Leo.
Jeg kan ikke gøre noget rigtigt. Jeg gør åbenbart ikke noget rigtigt! Jeg…
-Måske matcher Leo og mig bare ikke. -Hold nu op.
-Det kan da godt være. -[Andreas] Hør nu.
Du trænger bare til at få lidt ro på.
[Andreas] Ikke? Måske skulle du tage lidt ferie. Eller noget orlov.
Så kunne du måske også bonde lidt bedre med Leo.
[Andreas] Tænk over det, skat. Ikke?
-Liv, det går jo ikke. Hun har jo feber. -Ja, men jeg har kunder hele dagen.
Hvad skal jeg ellers gøre? Ingen af os kan blive hjemme.
-Har hun feber? -Ja.
[Cecilie] Hej, mus. Må jeg lige mærke?
-Ej, men du er jo brandvarm. -Leo, skat. Kom nu. Vi skal afsted.
Andreas, Sille har feber. Kan du tage hende i dag?
Desværre. Jeg har syv fremvisninger.
Men altså, hvad gør vi så?
Jeg kan tage hende.
-Mener du det? -Seriøst?
-Har du tid? -Du sagde jo, at jeg trængte til en pause.
-Du har aldrig taget barns første sygedag. -Næ. Det bliver så nu.
Tusind, tusind tak, Cecilie. Virkelig.
Åh, lille skat. God bedring. God dag. Kom, Leo!
-[Malte] Så… -Vi ses, skattemus. Tak.
-Afsted med jer. -God bedring.
-[Andreas] Kom så. Ja. -Hej-hej.
Hej-hej.
[hvisker] Hva'? Så er det bare os to.
-Mange kaniner! -Der er virkelig mange kaniner der!
-Jo. -Jo. Hvor er de? Der er en der.
-Ja. -Og der er en der.
-Nej. -Nå.
-[Sille] Måske skal jeg holde? -Ja, måske skal du lige holde.
Hey, det var rigtigt! Sådan!
Ej, helt earlys. Stod der ikke et på nøglen…
-Ej! -Ej! Kan den ikke?
-Ej! -Ej, altså!
Skal vi lige høre, hvad den siger?
[Sille] Ding-dang.
-Ding-dang. Kom indenfor. -Må jeg komme ind?
[Cecilie] Ja tak. Goddag. Jeg vil… Åh nej!
Okay? Skal vi prøve igen? Jeg synger med.
A, B…
[begge] …C, D, E, S, G
[Sille] H, I, J, K, L, M, P
[svævende klavermusik]
[telefon ringer]
Hej, Jan.
[Jan] Du er her ikke, og sagen skal afsluttes.
Mit barn er sygt, så jeg er nødt til…
-[Jan] Så må jeg jo give den til Max. -Ja, så må du give den til Max.
[Sille] Mor.
[Jan] Du er nødt til at stå til rådighed…
Jeg er nødt til at løbe, Jan.
-[Jan] Nej, Cecilie… -Sååå…
Hej. Åh, vågnede du lige? Ej, prøv lige at se her.
Lille sovemus, kom lige her op med dig.
Uh, basse, basse.
Ja, årh.
[Cecilie] Nåh, musse. Ja.
[Cecilie] Nårh…
[Max] Hej, Cecilie.
Hej, Max. Fik du min mail med info på Iversen?
-[Max] Ja. -Godt.
Nu skal jeg lige høre dig…
Du ved hende min veninde, som du udmærket godt ved er mig…
Hvis hun nu alligevel vil gå videre med den forældremyndighedssag,
hvad er så mulighederne for at vinde den?
[Max] Jeg vil sige 90/10 i vores favør.
Okay.
Lad os gøre det. Hej.
Mor, har du aldrig hørt fra Poul?
Han har ikke ringet eller skrevet på min fødselsdag?
-Ingenting? -Nej.
Og var vi ikke færdige med den snak?
Jo-jo. Men jeg mener bare, at folk godt kan ombestemme sig.
Måske har han skiftet mening og vil gerne se mig.
Det kan jeg bestemt ikke forestille mig. Den mand var verdens største narcissist.
Okay.
Er du sikker?
Ja! Han er totalt egoistisk og selvisk og uden omtanke for andre end ham selv.
[Ulla] Og nu vil jeg ikke tale mere om det.
[svævende klavermusik]
-[kvinde] Tak. Vi ses. Hej. -[Poul] Ja, vi ses i morgen.
[klavermusik intensiveres]
Hej.
-[pige] Hej, far. -Hej, min elskede. Hej.
[Poul griner] Nej, se. Der kommer han jo.
[Poul] Hold kæft, den klæder dig godt.
-[dreng] Jeg har stress over at få fire. -Du skal ikke være sur over at få fire.
Du fik 12 i alle de andre fag, ikke?
-[Poul] Er I sultne? -[pige] Ja.
[Poul] Jeg har bestilt bord på Mash.
-Skal vi ud at spise T-bonesteak? -[pige] Ja.
[let grådkvalt fnys]
[melankolsk klavermusik]
[lyd af leg og grin]
-[Cecilie] Tryk på den. -[Sille] Den.
[Cecilie] Ja. Så se, hvad der sker. Prøv at trykke igen.
Ej, hvad er det, du ikke fatter, Cecilie? Jeg sagde ingen iPad!
Hey, rolig. Altså, du skræmmer hende.
-Fuck, hvor er du langt ude, du er. -Bøde.
Min datter skal ikke paces til at blive en 12-tals-arbejdsjunkie som dig.
Kartoffel.
Hvad?
Det er vores nye konfliktnedbringende kodeord, som du bad om. Kartoffel, Liv.
-[Sille] Leo! -[Cecilie] Sille.
-[Cecilie] Sille? -Cecilie, vi skal snakke om det her.
-[Liv] Cecilie. -[Sille] Leo.
-[Leo] Sille! -[Sille] Leo!
Cecilie, stop. Vi er nødt til at tale sammen om det her.
[Malte stønner] Åh ja! Ja.
-[Malte] Og den højre. -[Andreas] Ej, den er godt nok hård.
[Malte] Uha, uha, uha.
[Malte] Ja. Åh ja.
[smålummer musik]
Åh, ja-ja.
Hør, hvad laver I?
Maltes ryg var helt smadret, så jeg tænkte lige,
at han kunne få en gang af Andreas' magiske hænder.
Men, Andreas, hvorfor er du nøgen?
Jeg vil helst ikke have, at mit tøj bliver fedtet.
Og det er rapsolie, I bruger? Fra køkkenet?
-Ja. -Det er i det mindste ikke glidecreme.
[begge fniser]
[Malte stønner rytmisk]
-Hej, Cecilie. Vi savnede dig i går. -Hej.
Men Max tog Iversen-kontrakten, så det var rigtig godt.
Jeg håber ikke, det bliver en vane at tage barnets første sygedag.
[Jan] Sådan bliver du ikke partner.
Og husk, vi arbejder de næste mange weekender for at nå den aflevering, ikke?
Det forventer jeg også, du gør. For en gangs skyld.
Nu stopper du simpelthen, Jan. Du stopper lige nu!
Jeg er den mest hårdtarbejdende lønslave nogensinde.
Det betyder, at jeg er den største lortemor, der aldrig ser sit barn!
-Luk din røv! -[Jan gisper]
Du har fået seks måneders barsel. Du aner ikke, hvor heldig du er.
Der er ingen her, hverken mand eller kvinde, der nogensinde har fået det.
-Kan du høre, hvor tragisk det er? -Næ.
Nej, det kan du ikke, men hør her. Det stopper lige nu.
Jeg vil ikke gå glip af mere tid med mit barn. Sådan er det.
[Cecilie] Max, så er der maks. arbejde til dig.
Jeg siger op.
Cecilie, efter 11 år?
Kan vi ikke lige sidde stille og roligt og tale om det?
Vi kan sikkert finde en løsning, vi begge to er tilfredse med.
Hør her, hvad løsningen bliver.
Den bliver, at jeg kommer til at tage en lang timeout fra arbejdet og fra dig.
Det er løsningen. Måske kommer jeg ikke tilbage, fordi jeg åbner mit eget firma.
Og hvis andre er lige så trætte af det her diskriminerende lortested…
[knipser] …så ved I, hvor I kan fange mig.
[uptempo guitarmusik]
[Max rømmer sig]
[Cecilie] Skat? Andreas?
[Andreas] Mm. Jeg er herude, skat.
Jeg har sagt op.
-Hvad har du? -Ja! Jeg har sagt op!
Du havde jo ret. Jeg kan ikke tåle det pres.
-Jeg går glip af alt for meget herhjemme. -Men, skat. Gud, det er jo vidunderligt.
Gud, hvor er du sej og modig. Og smuk.
Og en lille smule vanvittig. Eller hvad?
Ej, hvad gør vi med hele det her palads? Altså, hvem skal betale lånene?
Det ved jeg ikke. Så må vi jo… Så må vi tage lidt af vores opsparing.
-Eller også må vi jo flytte. -[Malte] Hvad sker der her?
-Cecilie har lige sagt op. -[Cecilie gisper]
-[Cecilie] Det er vildt. -[Malte] Tillykke!
-[Malte] Det er fedt for os alle sammen. -Hvad? Jo.
[Sille] Cecilie!
Hej, Sille-mus! Kom her.
Hej, lille skat. Ved du, hvad jeg har gjort?
Jeg har sagt mit job op. Så nu kan dig, mig og Leo være sammen hele tiden.
Det er dejligt, ikke?
Ja. Godt. Kom, her, Sille. Vi var i gang med at lege med klodser, så…
[Liv] Kom her.
[Liv] Mhm-mm.
Kom. Kom her. Kom, musen. [kysselyd]
[Liv] Så, nu skal vi to lege med klodser. Du er mors lille skat.
[svævende melankolsk klavermusik]
[Andreas] Skat? Jeg må bare sige, at jeg er så stolt af, at du…
[fortsat] Ja, undskyld. Men at du af alle mennesker i verden har sagt op.
[Cecilie fnyser glad]
[besked tikker ind]
Skat? Jeg har i øvrigt lovet Liv, at du ikke bryder hendes regler.
Nu kommer du til at være meget mere alene med ungerne.
Så ikke noget med læringsspil eller iPad. Ikke bryde hendes regler, vel?
[Liv] Malte, kan du ikke fylde dem?
[Cecilie laver flyvelyde]
-Kom herover og giv det til mig. -[Andreas] Kaffe?
-Okay, hej-hej. -Hej-hej.
God dag.
-God dag. -God dag. Hej-hej.
["Live Forever" med Kate Hudson spiller]
Hvad spiser du?
["Live Forever" spiller fortsat]
[Cecilie] Godnat.
["Live Forever" slutter]
[stønnelyde fra Cecilie og Andreas]
-Malte? -[Malte] Ja.
-Jeg har opsøgt min far. -Hvad?
Nej, hvor vildt! Jamen…
Hvorfor nu?
Alt det rod med os og ungerne har fået mig til at tænke på min egen opvækst.
Og at se dig som far. Hvor god du er…
Det har fået mig til at indse, hvad jeg er gået glip af.
[Malte] Ja. Det forstår jeg sgu godt.
-Hvordan var han så? -En helt anden type, end jeg regnede med.
Meget sådan karriereminded. Ambitiøs.
-Okay. -Jeg ved ikke, hvordan mennesket bag er.
-Jeg fik ikke rigtig talt med ham. -Hvorfor ikke det?
Jeg fik kolde fødder.
Det kan også være, at min mor har ret i, at han ikke har plads til mig i sit liv.
Det finder du aldrig ud af, hvis ikke du giver ham muligheden.
Men han valgte mig jo fra dengang.
Nu har han et nyt liv. Og en ny familie.
Det er lige meget.
-[Liv sukker] -Liv?
-[Malte] Skat? -Mm?
[Malte] Hey.
Jeg elsker dig.
[Malte] Og måske har du ret. Måske har han ikke plads til dig.
Men du har lige fundet ham.
Du kommer nok til at fortryde det, hvis ikke du prøver.
[Malte] Og, hey.
Hvis nu I finder hinanden…
…så får Sille en morfar.
Sille og Leo.
Ej, det ville jeg virkelig elske.
[Malte] Kom her. Kom.
-Nå, godmorgen. -Godmorgen.
-Vil du være med? -Nej.
Jo, kom nu. Tag en måtte der.
Okay.
Er du okay med at være hjemme? Du savner ikke jobbet?
Nej, lige nu nyder jeg det bare. Av.
[Cecilie] Uanset hvor hurtigt jeg løb, så var det aldrig godt nok.
-[Liv] Det er ikke nemt at have små børn. -Nej.
Jeg lovede at arbejde mindre, når jeg fik et barn.
Jeg elsker bare at give behandlinger. Jeg synes, at det begynder at gå så godt.
Men jeg ser ikke Sille og Leo så meget, som jeg gerne ville.
Du skal bare nyde, at du har succes. Du skal bestemt ikke undskylde for det.
Malte synes ikke, jeg er nok hjemme. Det er svært.
[Cecilie] Drop den dårlige samvittighed.
Det vigtigste er, at du gør det, som gør dig glad, Liv.
[Cecilie] Det er bedst for jer alle.
[besked tikker ind]
Jeg drømmer faktisk om at starte mit eget sted.
Et sted, der kun er mit, hvor jeg bestemmer alting.
Det kan jeg da godt forstå.
Nogle gange føler jeg, at jeg har undertrykt nogle sider af mig selv.
Det er, som om jeg rummer noget mere. Noget drive eller ambition,
som jeg måske har fra min fars side.
Og derfor ikke har forstået eller udlevet det.
Det er forståeligt, når du ikke kender dit ophav.
Ja, måske.
Det kan være svært gennemskue, hvad man har fra sine gener.
I modsætning til, hvordan man påvirkes af de mennesker, der er omkring en.
-Arv og miljø. -Ja.
Cecilie? Nu må du godt sige nej.
Men kan du lokkes til at tage ud og se på nogle lokaler sammen med mig?
Jeg kan ikke spørge min mor eller Malte. De skal overtales lidt.
Det vil jeg gerne.
-Mener du det? -[Cecilie] Mm.
[Cecilie griner] Årh…
-Tak, hvor er du sød. -[Cecilie] Det var så lidt.
[Liv] Det føles så godt endelig at dele det med nogen.
Tak.
[blid guitarmusik]
-Godt. Så går vi i hunden. -[Cecilie] Går vi i hundene?
-[Cecilie] Så går vi i hundene. -[Liv] Sådan.
[Cecilie stønner]
[lyd af børneleg]
[alle] Skål!
-Og tillykke med dit salg, skat. -Ja, tillykke.
Tak. Det var fedt at få solgt Rosenvænget. Nu har jeg bare den grund på Jersin Allé.
-[Andreas] Den nager mig. -Aldrig tilfreds er han.
-[Lars stønner] Hej-hej. -Hej, far.
Hej.
-Sikke man hygger. -Ja.
Jeg har taget et par mål med. Så kan vi lave en rigtig fodboldbane.
-[Lars] Hvad siger I? -Ja! Lad os tage en kamp.
-Jo. -Ja, ja!
[Malte] Unger! Der er fodbold!
-[Andreas] Skal du være med, Liv? -Okay!
[Andreas] Højder!
-[Malte] Hvem er med? -[Liv] Jeg er med til at lave hold.
-[Malte] Kom så! -[Liv] Kom, unger.
-[Malte] Der er mål her. -[Liv] Den er fin, musse.
-[Malte] Herovre også. -[Andreas] Her?
Er du okay?
Lige nu? Meget okay.
Godt.
[larm i baggrunden]
[Liv] Ej! Tag den! Spark!
-[Malte] Kom så. -[Liv] Hvor er du god!
Jeg har jo selv boet i kollektiv, da jeg var først i 20'erne. Elskede det.
Fællesskabet.
-Det har jeg da aldrig vidst, far. -[Lars] Nej.
Det var ikke rigtig noget for din mor. Lidt for alternativt for hendes smag.
Inderst inde var hun nok mest bange for, at der blev for meget rod.
Med for mange damer.
[Cecilie] Ah…
Var der så det?
Årh… Der var da en enkelt…
Eller tre.
[Cecilie griner]
-[Lars] Skal du med? -Jeg kommer.
[Lars] Så har vi dommeren på banen.
[Malte] Mor, kom så. Leo, kom så.
[Malte griner] Ej! Ja!
-[Malte] Sådan! -[Lars] Så skal vi danse. Klar?
[Lars] Ja! Godt lavet!
-[Liv] Juhu! -[Andreas] Ja, du er hurtig.
[Lars] Ej, hvor er han god.
-[Lars] Ind med den! -[Liv] Ja, hvor er du god!
-[Lars] Nej! -[Sille] Ja, ja.
[Liv] Ja!
[Max] Hej, du har ringet til Max. Læg en besked.
Hej, det er Cecilie. Jeg vil gerne trække forældremyndighedssagen tilbage.
Jeg har fortrudt.
Jeg skal nok betale for din tid, men tag fat i dem for at stoppe sagen.
[Cecilie] Tak. Hej.
[Malte] Han flyver!
-[Malte] Kom så. -[Lars] Han laver finten!
[Malte] Godt reddet, Leo!
[Cecilie] Sneuglen Ulla flyver lynhurtigt langt væk fra isbjørnen.
-Den er derovre. -Ja. Den er derovre.
Hun flyver højt op i den blå himmel. Solen skinner, men Ulla er ikke glad.
-Se. -[Cecilie] Ja, se lige der.
[Leo] Elsker mor.
Lille skat, hvad har mor dog tænkt på?
[Leo griner og vrøvler]
[telefon ringer]
[Leo snakker vrøvl i baggrunden]
[Leo vrøvler]
[Leo] Hov, der er billeder.
-[Andreas] Se, hvad jeg har til dig. -[Malte] Hvor ser det lækkert ud.
Ej, hvad er det der? Har du fået chokolade?
-Nej, sådan en hel en til mig? -Se mig.
-[Cecilie] Leo… -[Liv] Du er en bisse, du er.
[Malte] Skat, må hun ikke få en lillebitte bid bacon? For min skyld?
-Åh-åh. -[Liv] En lille bid, hvis hun har lyst.
-[Liv] Du skal ikke presse hende. -Okay, skatter.
Nu skal du smage den bedste opfindelse i verden.
Ja.
-Mums. -[alle griner]
Det er fars pige.
[klirren på glas]
[Cecilie rømmer sig] Ej, nu bliver det… måske en lille smule højtideligt.
Jeg har bare brug for at sige noget. Jeg har jo altid været sådan ret…
Og så mødte jeg dig, som er meget mere… Øh…
Og så fik jeg et barn, som også var… Og du fik et barn, der var langt mere…
Og så fandt vi ud af, at din egentlig var min, og min var din.
Og så blev jeg forvirret.
Og nu er vi her.
Og jeg er jo ikke bare…
-Og du er heller ikke bare… -[let grådkvalt] Nej.
[grådkvalt] Det er der jo ingen, der er. Vi er jo alle sammen bare mennesker.
[Andreas] Skat…
Så undskyld.
Hvor var det bare smukt, Cecilie.
Virkelig, virkelig smukt.
[dørklokke ringer]
Det må være Nemlig med varerne.
Den tager jeg lige.
-Hej, Max. -Hej, Cecilie.
Døren stod åben, så… Jeg har prøvet at få fat i dig.
-Fik du min besked? -Jeg kunne ikke høre den.
Der var meget larm, men hvis du sagde det, jeg tror,
så kan vi ikke bare sådan lige uden videre aflyse, vel? Sådan, vupti.
-[Max] Papirerne er sendt ind. -Men, Max…
Skal du have en hånd med indkøbene? Hej, Max.
Hej, Andreas. Undskyld, jeg forstyrrer på en lørdag, men det haster jo lidt.
-Ja. -[Max] Som jeg lige siger til Cecilie…
-Angående jeres forældremyndighedssag… -Hvad?
Den kan ikke sådan bare lige droppes. Papirerne er jo hos Familieretshuset.
-Hvad for noget? -Hej.
Forældremyndighedssag? Over Sille?
-Altså, seriøst? Cecilie? -Hvad fanden tænker du på?
Jeg vidste ikke, at I stadig boede her alle sammen. Hvor hyggeligt.
[Max] Jeg smutter. Så kan I løse det i fred og ro.
-[Max] Så ringer du, Cecilie. -Jeg ringer.
God lørdag.
Er du blevet sindssyg?
Så den lange tale, du holdt, var bare løgn eller hvad?
Nej. Det var det ikke. Det mente jeg alt sammen.
Undskyld, det var en fejl. Jeg fortrød, og det har jeg sagt til Max.
Hvad er det så, du har gang i? For jeg forstår det ikke.
Jeg kan ikke klare din måde at opdrage Sille på. Du ødelægger hende.
Du gør det modsatte af, hvad jeg synes er bedst.
Som om du ved, hvad der er bedst. Du er da nok verdens værste mor!
Er jeg? Du har så mange regler og restriktioner, at man bliver vanvittig.
Regler for maden. Regler for legetøjet. Du har regler for CO2-aftrykket!
-Ja, fordi det er sunde regler! -Du siger, at vi andre skal være åbne.
Du er selv så snæversynet. Du spiller hellig og i balance.
[Cecilie] Uha, din måde er den eneste rigtige.
-Det er det sjovt nok. -[Cecilie] Ved du hvad?
Du har kastet mig ud over kanten
med dine hippie-regler og din pseudo-livsstil og pis og papir!
-Jeg er så træt af dit lort! -Ved du hvad? Så flytter vi da bare.
Okay.
Hvis vi er så frygtelige at bo sammen med, så flytter vi bare, ikke?
Hvad? Jo, for fanden!
Nej, Liv. Skal vi ikke prøve at blive venner? Det gik jo lige så godt.
-[Andreas] For børnenes skyld. -[Sille] Mor!
Sille-mus.
Kom.
-[Sille vrøvler] -[Cecilie] Ja.
[Sille] Mor.
-Fint, Cecilie. Du vinder. -Hvad for noget?
[Liv] Du vinder!
I får jeres biologiske barn, og så får vi vores, ikke? Så bytter vi.
Hvad?
-Vi går op og pakker. -Men…
-I hører fra vores advokat. -Liv, vi må finde en løsning på det her.
Kom, Sille. Så må du nøjes med mig, indtil du får din rigtige mor, ikke?
-[Andreas] Malte… -Vi ses, Leo-skat.
[melankolsk guitarmusik]
Nyd ham, mens du kan. Du kommer aldrig til at se nogen af os igen efter det her.
Malte, kom!
[Andreas] Malte?
-[Andreas] Du må kunne gøre noget! -Det er Livs afgørelse.
Skal vi så give afkald på Leo? Altså, det kommer ikke til at ske.
-Der er ikke noget, vi kan gøre. -[Andreas] Cecilie!
Hun har ret til ham. Hun har født ham!
For fanden, det kan jo ikke være rigtigt!
[Malte rømmer sig]
Vi kommer efter resten med en flyttebil, når vi kan.
Men, Malte, hvor vil I tage hen? I har jo lejet jeres kolonihavehus ud.
Så må vi vel sove hos Ulla. Megafedt.
[Malte fnyser]
Det kan ikke ende sådan her, Malte.
-Der må være noget, vi kan gøre. -Det er for sent.
Det her er sgu for slemt.
Så, nu skal du sove.
[Leo] Mor…
[Leo] Jeg savner Sille.
Ja.
Jeg savner hende også.
[intet signal fra TV]
[Malte sukker] Hvordan kan man ikke have Netflix? Eller TV2 bare?
Jeg ser jo aldrig TV.
[Ulla] Flere rodfrugter, Malte? Eller noget tyttebærsaft?
Nej, ellers tak, Ulla. Det er fint.
Ej, hvor er det her altså hyggeligt.
[Ulla] I bliver bare så længe, I har lyst.
[Sille] Mor!
Hvad så, mus? Kan du stadig ikke sove?
[Sille] Mhm-mm.
[Liv] Så, skatter.
Sov.
[godnatmusik]
[Malte] Så, skat.
[Liv] Siger du først nu, du ikke kan hente?
Ja. For nu hvor Cecilie ikke gør det, skal jeg både hente og aflevere,
fordi du har så megatravlt.
Gud forbyde, at du støttede min karriere, nu hvor det endelig går godt.
-Jeg vil have Leo. -Ja, skat. Vi skal ned til Leo nu.
Ikke alle elsker arbejdet så højt, at de glemmer alt andet.
Ej, nu stopper du. Du begynder at lyde som min mor!
-Hvad gør jeg? -[Liv] Ja.
Det føles fandeme, som om I prøver at holde mig nede! Jeg holder det ikke ud!
-Hvorfor er du ikke glad på min vegne? -Ej, Liv. Hold nu op. Det er jo…
-[Liv] Nej! -[Malte] Hold nu op!
[Malte fnyser]
-[Irene] Det er nok det bedste. -Sille!
[Irene] Nu får du endelig et barn, der er mere som dig, ikke?
Mor, jeg må ikke tale i telefon i vuggestuen.
-[Irene fnyser] Nå… -Kæft, altså…
[Cecilie] Hey.
Malte.
Vi ses snart, Leo.
Altså…
[melankolsk guitarmusik]
-Godmorgen. -Godmorgen.
Jeg hører, Leo skifter vuggestue til efteråret.
Den havde jeg ikke set komme. Det er måske mig, der misforstår noget?
Hvis du spørger mig, er det jo bare om at komme i gang,
for du har virkelig meget at byde på.
-Sig til, hvis du mangler investorer. -Det er jeg glad for, du siger, Louise.
-Selvfølgelig. -[Liv] Tusind tak.
-Selv tak. Nu kan jeg spille tennis igen. -Det er godt. Giv den gas.
-Vi ses. -Vi ses, Louise. Hej.
Hvad handlede det om?
[Liv] Mor.
Jeg har besluttet at åbne min egen klinik. Det har jeg drømt om rigtig længe, og ja…
Jeg håber, du vil støtte mig.
Jamen, hvis det er din drøm, så vil jeg naturligvis ikke forpurre det,
selvom jeg synes, at det er lidt hårdt, at du ikke vil gøre det sammen med mig.
Ja, men det er det. Det er min drøm.
-Og jeg har tænkt mig at opsøge min far. -Ej, Liv.
Det er en dårlig idé. Du bliver bare skuffet.
Ja, det kan godt være, mor.
Men jeg fortryder det, hvis jeg ikke prøver i det mindste.
[Liv sukker] Jeg har fundet, hvor han arbejder.
Sveske, jeg har…
Jeg har måske…
Hvad?
Ja, Poul og jeg var jo nok to om at bestemme, hvordan det hele gik.
Okay. Så hvad er det, du siger?
-Han vil gerne se mig? -Ej, det er ikke helt så simpelt.
Men han var jo så besat af sin karriere og havde svært ved at finde tid.
-Okay, så du ville ikke dele mig? -Ikke med en mand, der ikke fortjente det.
[Ulla] Fortjente dig!
-Jeg prøvede jo bare at passe på dig. -Ja. Okay.
Men jeg er ikke en lille pige mere, og jeg vil gerne kende min far.
Vi ses, mor.
[svævende atmosfærisk musik]
-[receptionist] Hej igen. -Hej. Jeg skal tale med Poul.
-Og gerne nu, tak. -Ja, selvfølgelig. Kom med.
[Liv] Ja.
-[utydelig snak] -[Poul] Ja, hvis du… Ja?
Undskyld, Poul. Du har besøg. Jeg tror, det er vigtigt.
-Okay. Undskyld mig et øjeblik. -Selvfølgelig.
-[Liv] Hej. -Hej.
-Ja? -Ja, undskyld.
-Jeg er… -En meget ambitiøs praktikant?
[griner nervøst] Nej.
Jeg er din datter.
Liv?
Jeg er ked af, at det endte, som det endte, Liv.
Men vi var så unge. Jeg var en ung, ambitiøs nørd, der ville gøre karriere.
Behøvede du vælge imellem karriere og familieliv?
Det mente Ulla, at jeg skulle, fordi jeg var så ambitiøs, som jeg var.
Jeg drømte om at starte den her forretning.
Om at få succes. Om at gøre noget godt for verden.
[Poul] Det prøver jeg også at gøre her i firmaet,
men det kunne Ulla ikke forlige sig med.
Men det er ikke hendes skyld.
Jeg skulle selvfølgelig have insisteret og gjort, hvad der var det bedste for dig.
[Poul sukker] Det må jeg så leve med. Ja.
Så…
Du fik aldrig nogen familie sidenhen?
Jo.
Det gjorde jeg. Der gik en del år, men så fandt jeg faktisk en kvinde,
hvor det kunne fungere. Den her work-life-balance.
Jeg lærte at få kommunikeret mine behov tydeligt.
Samtidig med, at jeg også tog hensyn til hendes.
Og så fik jeg to børn. Philippa og Eliott. De er 20 og 17 år gamle.
Så du har to halvsøskende, Liv.
Og jeg har så tit drømt om, hvor skønt det kunne være,
hvis I tre kunne have glæde af hinanden.
Men måske er det ikke helt for sent?
[Poul] Hvis jeg er så heldig, at du kan tilgive mig…
Så kunne vi måske starte på en frisk.
Måske.
Jeg har altid hadet at være enebarn, så…
[Liv fnyser let]
[Poul] Liv, jeg…
Jeg håber, at du tror på mig, når jeg siger, at…
At den største fortrydelse i mit liv er, at jeg ikke så dig vokse op.
Ej…
-Hej, skat. -Hej, far.
Nå, det er her, du er.
Mor siger, at det hele er gået i ged.
Og hun mener, at det er for det bedste nu, hvor I så skal beholde Sille.
Det er noget rod. Det er noget kæmpe rod, far.
[Lars] Mm. Hvad laver du?
-Jeg planter, tror jeg. -[Lars] Aha.
[Lars småklukker] Det er skægt at se dig sidde sådan der.
Det ligner jo næsten…
-Er det mig? -[Lars griner] Ja.
Du var en rigtig tumling. Ustyrlig, faktisk. Og en hidsigprop.
-Far, det har jeg aldrig set. -[Lars] Nej.
Din mor frasorterede dem.
[Lars] Hun brød sig ikke om, at jeg tog billeder,
før du havde været i bad, eller når du var for vild.
[Lars] Hun havde lidt svært ved at håndtere, at du ikke var ligesom hende.
Lyder det bekendt?
Mm. Så jeg lavede altså det her ekstra album,
så du altid, hvis du får brug for det, kan mindes din indre bulderbasse.
[begge griner]
[Lars] Nu skal du se… Hm…
-Se engang. -Nej!
-[Lars] Det er som at se Leo. -[Cecilie] Fuldstændig.
[Cecilie gisper]
Hvornår begyndte jeg at blive sådan en pæn pige?
Ja, det var vel egentlig først efter, Mette Line kom.
[Lars] Se.
-Nårh! -[Lars] Ja.
-Åh. -Du var så stolt over at få en søster.
[Lars] I havde stor glæde af hinanden.
[svævende guitarspil]
Jeg er nødt til at løbe.
[guitarspil intensiveres]
Der er nok nogen, der har fortrudt. Kommer tilbage med halen mellem benene.
Nej, det kunne du lide. Jeg skal bare tale med Max.
Men, Cecilie, vi kan godt lige tale om, at du kommer tilbage. Måske halvtid bare?
Ellers tak, Jan.
-Hej, Cecilie. -Jeg har brug for din hjælp.
Nu forstår jeg ikke… Du har fortrudt, ikke?
Jo, vi skal have stoppet den forældremyndighedssag.
Nå, okay. Jeg er på sagen. Cecilie, jeg får styr på det.
Tak.
Jeg skal lige spørge dig om noget andet. Har du også speciale i ejendomsret?
[Max] Ja. Det har jeg.
[musik intensiveres igen]
-Kysser du altid ejendomsmæglerne? -Kun de allersødeste og de allerbedste.
-[Andreas griner] -Vi ses!
-Hej. -Hej.
-Jeg har… -Jeg vil…
-Kan vi lige tale sammen? -Selvfølgelig.
[dør smækker]
-Liv, jeg har lige… -Jeg holder ikke ud at bo sammen med dig!
-Okay. -Jeg troede, at jeg var skide rummelig.
Men det er jeg slet ikke, vel? Jeg er dominerende og manipulerende.
-Og jeg vil bestemme alt! -Ja, men jeg er værre end dig.
Jeg gør alt for at undertrykke min søn. Jeg prøver at dressere ham som en puddel.
Sid ordentligt. Spis og opfør dig ordentligt!
Men jeg er så hysterisk, at jeg ikke lader min egen datter udvikle sig naturligt.
Hun må jo slet ikke bruge venstre hjernehalvdel.
Jeg er så dårlig en mor, at jeg vil bytte min søn ud med en miniudgave af mig selv.
Det er mig, der er en dårlig mor! Jeg vil bytte min datter væk,
fordi jeg føler mig holdt udenfor. Fordi hun er så fucking meget som dig.
[frustrerede udbrud]
Det har været så hårdt ikke at kunne connecte med Leo.
[Cecilie] Det er ikke hans skyld.
Jeg har været så presset og så meget i underskud.
[grådkvalt] Det har han mærket.
Undskyld, Liv. Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på med den forældremyndighedssag.
[Cecilie] Undskyld.
Jeg må også hellere sige undskyld til dig.
Undskyld, at jeg ikke gav dig plads i forhold til Sille.
Du er lige så meget hendes mor, som jeg er.
[Liv] Jeg skulle nok bare vænne mig til tanken.
Jeg kan jo heller ikke undvære Leo.
Og de to børn skal ikke undvære hinanden. De er jo en form for…
-Søskende? -Ja.
På verdens mest crazy, alternative måde.
[Cecilie fnyser let]
[Cecilie] Ja.
[telefon ringer]
[Cecilie] Ej…
Vuggestuen.
-[Liv] Hej. Undskyld. -[Andreas] Så kan I være her?
Når I ikke kan komme til tiden, må jeg ringe til jeres mænd, ikke?
Liv, for helvede.
Vil du ikke godt lade være med at give mig dårlig samvittighed nu?
Men Liv, hvordan kan det være så svært at prioritere Sille og vores familie?
-Skat, kan vi ikke lige tale sammen? -[Malte] Hvad?
-[Liv] Kan vi ikke… Kom nu. -Hej, skat.
[Liv] Kom.
-Skat, helt ærligt. -Ja. Undskyld.
Hvad er det?
-Malte, jeg mødte min far i dag. -Okay.
Han sagde, at det var vigtigt at kommunikere sin behov, så…
Jeg ved, jeg har sagt, at jeg vil drosle ned som aftalt,
men helt ærligt…
Jeg føler mig som verdens dårligste mor.
Men jeg røvkedede mig på barsel.
-Det har du da aldrig sagt. -Nej, for jeg skammede over det.
Jeg elsker Sille af hele mit hjerte. Det gør jeg virkelig.
Men hvor er det dejligt at tage på arbejde og glemme alt om at være forælder.
Jeg er skidegod til det, jeg laver. Jeg føler virkelig, jeg gør en forskel.
Jeg har brug for at være mere end nogens mor.
Er det okay, jeg har det sådan?
[blid guitarmusik]
Selvfølgelig er det okay.
Tak. Tak.
[kysselyd]
Jeg vil også gerne åbne min egen afdeling, så jeg får ekstra travlt den næste tid.
Ja, selvfølgelig skal du det. Det er også megafedt for dig.
Det er også rart med lidt afstand til din mor.
-Ja. -Især hvis jeg lyder som hende.
Men hvordan får vi det til at hænge sammen, hvis vi arbejder så meget?
[banker på] Det kunne jeg godt have en løsning på.
Hvad siger I så?
Wow, Cecilie. Et hus? Det er virkelig flot. Det må jeg nok sige.
Ikke bare ét hus.
[Leo] Ikke bare ét hus.
[let guitarmusik bygger i intensitet]
[musik stopper]
To huse.
[musik forløses]
Kom. Stå lige her lidt. I kan gå hen og lege, ikke? Se derovre.
Det er den grund, jeg havde lidt udfordringer med at sælge
på grund af de to ret forskellige huse.
Ejerens tante boede i gæstehuset, og det falder jo ikke i alles smag.
Jeg synes nu, at det var ret charmerende. Og tænkte, at det måske var lige jer.
[Andreas] Jeg ventede bare på den helt rigtige køber.
En, der både skulle have sådan et hus. Og sådan et hus.
[Malte og Andreas griner]
Det er måske overmodigt, men jeg har købt det.
Hvad?
Jeg har fået delt grunden op i to skøder. Et i hvert af børnenes navne, så…
Så, Sille, nu ejer du faktisk det lille blå hus der.
-Jeg vil have det store! -Den er god med dig, du.
-[Cecilie] Og, Leo? Det her er dit hus. -[Andreas] Flot, ikke?
Vi kommer til at bo tæt, men under hvert vores tag.
-Tror I, det kunne noget? -Jeg må indrømme, at det er fristende.
På den måde slipper vi for dine grimme designermøbler.
[Liv og Cecilie griner]
Og vi slipper for din kvalmende røgelse og din ulidelige munkemusik.
Og jeg slipper for stanken af klamt kød og dine beige pyntepuder.
Jeg glæder mig til at slippe for de der gardiner, man går ind i.
Andreas? Skal vi ikke nappe det ene hus? Så slipper vi for deres brok.
Malte, det er faktisk en rigtig god idé.
-Hvad med børnene? -Vi kunne måske lave sådan en 7/7-ordning.
Det skulle være meget moderne.
Har man så begge børn i syv dage, og så syv dage helt børnefrit eller…
-Det er en god idé. -Jeg vil have Sille på hendes fødselsdag.
Okay, så tager vi hende juleaften.
Ej, vi skal da holde juleaften sammen.
Gerne! Men vores børn spiser and juleaften.
Så går vi all-in. Jeg laver flæskesteg.
Nej! Mine børn skal ikke have flæskesvær. I ved godt, at grise har hudorme, ikke?
-Liv, kartoffel! Kartoffel, Liv. -[Liv] Ej, Cecilie.
Du har misforstået, hvordan det bruges. Du kan ikke bruge det på den måde!
[Cecilie] Det kan man da godt!
["Another Day" med James Lidell spiller]
[utydelig snak]
-Selvfølgelig er der andre muligheder. -[Andreas] Hvad?
I kunne for eksempel bolle forfra.
[alle griner]
-Jeg trænger til at sove. -[Andreas] Kom, skat.
Ej, okay. Ej, skat, det orker jeg ikke.
Undskyld!
Så trækker jeg dem gennem mediemøllen, og så k…
[Andreas] Helt ærligt? "Jeg knepper dem!"
[Andreas og Malte stønner]
[begge griner]
Så trækker jeg dem gennem mediemøllen og tværer dem ud på en måde,
så de ikke kan genkende deres fucking røvhul.
-[folk fniser] -[Liv] Hold da op.
[Andreas] Gunslinger.
Jeg snakker jo ikke om rigtige sovepiller. Jeg snakker om børnesovepiller.
[Cecilie] Hvorfor er du nøgen, Andreas?
[grinende] Hvad mener du? Jeg har da underbukser på.
-[Cecilie] Hvorfor har du ikke tøj på? -Mit tøj må ikke blive fedtet.
-For helvede, Mille. -[Cecilie] Tag du den. Jeg går.
-Du kommer ind og gør det ordentligt. -[Cecilie] Okay.
-[Andreas] Du trænger til at slappe af. -Nej, det orker jeg ikke lige nu.
Det er det vildeste at se på dig blive trukket tilbage på den måde.
Jeg er langt værre end dig. Jeg gør alt for at undertrykke min søn.
Jeg… Vi dresserer ham, som om-om-om han var en puddel.
Ja, ja! Ja, du gør. Eller ja, du… Eller kom bare. Sig bare noget.
Nej, skat, det magter jeg slet ikke.
[pruttelyd]
-[mand] Vi spoler tilbage. -[kvinde] Vi stopper nu. Er det ikke tid?
[Andreas] Det var mig.
-Det var en skid. -[kvinde] Verdens største prut.
[kvinde] Hvem var det? Hvem tilstår?
-[Andreas] Det var mig. -Det var mig!