‫אדם, אני הולכת לחפש את גרייס.‬ ‫היא לא אצל השכנים.‬
‫גרייס!‬
‫גרייס! איפה היית?‬
‫זה בסדר.‬
‫היא בסדר. מצאתי אותה‬ ‫משחקת מחוץ לבית של משפחת פיליפס.‬
‫את לא יכולה להיעלם לך ככה.‬ ‫-תשמעי,‬
‫אף אחד לא צריך להסתבך בצרות, נכון?‬
‫תודה שהבאת אותה הביתה.‬
‫זה היה יום קשה לכולם.‬
‫אני ממש שמח ששוחחנו קודם.‬
‫גם אני.‬
‫בואי, גרייס.‬
‫שבי, אחלוץ לך נעליים.‬
‫את צריכה ללכת לישון. מאוחר.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫למעלה.‬
‫זה יותר טוב?‬
‫יש לך תוכנית, בן?‬
‫אתה לא יכול להשאיר אותי קשור לנצח.‬
‫אתה לא רוצה לעשות את זה.‬
‫חטא על חטא.‬
‫יש בך טוב.‬
‫תמצא את האור.‬
‫אני צריך שתהיה בשקט, בסדר?‬
‫ואם לא, איפה זה יסתיים?‬
‫אדם.‬
‫מה קרה?‬
‫נחתכתי…‬
‫כשהתרחצתי.‬
‫אני בסדר.‬
‫התנהלת מצוין היום בלוויה.‬
‫אייזק היה מתגאה מאוד.‬
‫- החיצוניים -‬
‫חרא.‬
‫מה קורה?‬ ‫-תביא לי את הטלפון שלי, בסדר?‬
‫למה? מה קרה?‬
‫תביא לי את הטלפון המזוין, עכשיו!‬
‫בסדר.‬
‫חרא.‬
‫תודה.‬
‫היא לא אוכלת. היא לא מדברת.‬
‫היא בקושי אמרה מילה מאז שהתעוררה.‬
‫גרייס? את חולה?‬
‫אין לה חום.‬
‫אני לא יודעת מה הבעיה שלה.‬
‫הלו.‬ ‫-אדם, אני אצל משפחת פיליפס.‬
‫יש לנו בעיה קטנה כאן.‬
‫כן, אני זקוק לעזרתך.‬
‫בסדר. מובן.‬
‫מר פיליפס יצא.‬
‫הוא הפר את הריתוק שלו.‬
‫הוא צריך לכפר.‬
‫אתה חושב שהיא צריכה רופא?‬ ‫-אני לא חושב.‬
‫אני חושב שהיא צריכה לציית.‬
‫שבי, גרייס!‬
‫שבי ותאכלי את ארוחת הבוקר שלך.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫אני צריך לפגוש את סאם.‬
‫איך את מעזה להיות עקשנית כל כך?‬
‫- אחוות הנשגבים -‬
‫תתרחק!‬
‫זה לא מה שאתה רוצה לעשות, מר פיליפס.‬
‫נכון?‬
‫בחייך.‬
‫תן לי את האקדח.‬ ‫-לא.‬
‫בחייך, תניח אותו.‬ ‫-לא!‬
‫בחייך.‬
‫אנחנו לא צריכים שזה יהיה קשה יותר, נכון?‬
‫תן לי את האקדח.‬
‫זה לא הייתי אני. אדם, זה לא הייתי אני.‬
‫לא נהגתי. זה היה סאם!‬
‫אדם, לא הרגתי את אחיך.‬
‫אל תדבר על אייזק. רצחת אותו.‬
‫לא נכון!‬ ‫-תוציאו אותו מכאן.‬
‫בבקשה, בשם האל!‬
‫זה היה סאם! זה היה הוא!‬
‫השטן מתהלך בינינו!‬
‫זה היה הוא!‬ ‫-אני אתפלל למענך.‬
‫לא! זה היה הוא!‬
‫זה היה סאם!‬
‫מותק?‬
‫הבאתי לך עוגיות.‬
‫הן כאן אם תהיי רעבה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫עכשיו היא אפילו לא יוצאת מהחדר שלה.‬
‫היא רק בת שש, מותק.‬ ‫היא עברה הרבה. כולנו עברנו הרבה.‬
‫אדם לא היה צריך לצעוק עליה.‬
‫את מכירה גברים.‬ ‫-לא.‬
‫זה סתם תירוץ. היא הייתה נסערת.‬
‫לא יודעת מה קורה לו. זה כאילו הוא…‬
‫לכולנו יש תקופות בחיים, רוזי,‬ ‫שבהן זה נהיה יותר מדי.‬
‫זה מבחן. זה הכול.‬
‫אני לא יודעת, אימא.‬
‫אני לא יודעת אם המקום הזה טוב בשבילי.‬
‫בשביל גרייס.‬
‫תתפללי.‬
‫ואלוהים יראה לך את הדרך.‬ ‫את חזקה יותר ממה שאת חושבת.‬
‫וגרייס?‬
‫תתפללי.‬
‫גרייס, מה קרה?‬
‫זה בגלל הלוויה?‬
‫את עצובה בגלל דוד אייזק?‬
‫גרייס, את יודעת שאת יכולה לספר לי הכול.‬
‫סאם אמר לי שזה משחק. אבל זה לא היה.‬
‫הם רבו.‬ ‫-מי?‬
‫מי רב?‬
‫סאם ומר פיליפס.‬
‫מה?‬
‫למה הם רבו?‬
‫מישהו אמר לך לא להגיד כלום?‬
‫מה ראית?‬
‫מה סאם אמר?‬
‫אני לא חושב שהיית אמורה‬ ‫לראות את מה שראית עכשיו.‬
‫אבל אל תספרי לאף אחד.‬
‫אפילו לא לאימא שלך.‬
‫אחרת, אצטרך לפגוע בך, גרייס.‬
‫טוב, לא יהיו לך יותר בעיות ממנו.‬
‫גרייס.‬
‫תישארי עם טדי ואל תצאי מהחדר הזה.‬
‫איך הכול קל לך כל כך?‬
‫כמו מה?‬
‫מר פיליפס, לתפוס פיקוד…‬
‫טוב, זה פשוט בשבילי.‬
‫המקום הזה,‬
‫האחווה והחוקים.‬
‫זה הגיוני, אתה יודע?‬
‫אבל אני מבין למה אתה מתקשה עם זה.‬
‫הטבע שלך.‬
‫אולי המקום הזה פשוט לא מתאים לך יותר.‬
‫אולי הגיע הזמן לחשוב על חיים אחרים…‬
‫בחוץ.‬
‫לא, אני לא מסוגל. אני לא יכול.‬
‫אלה החיצוניים.‬
‫היי, רוזי.‬
‫מישהו רוצה תה?‬
‫לא, תודה.‬
‫כן, תה יהיה נפלא, תודה.‬
‫שמעתם? גברת פיליפס…‬
‫עזבה.‬
‫עזבה את בעלה.‬
‫לא, לא שמעתי.‬
‫אנשים…‬
‫הם תעלומה, הא?‬
‫במיוחד אלה שאתה חושב שאתה מכיר.‬
‫אלך לבדוק מה שלום גרייס.‬
‫אני רוצה להודות לך שהכנסת אותי לבית שלך.‬
‫אני יודע שזה היה קשה.‬
‫רוזי?‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫רק לא כאן.‬
‫אל תגידי לי שאת פוחדת מסערות.‬
‫זה רק אלוהים מזיז את הרהיטים שלו.‬
‫כשהתרחקת,‬
‫חשבתי שאיבדתי אותך.‬
‫לא יכולתי לסבול את זה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫גרייס, היא נסערת.‬
‫בגלל מה?‬
‫אייזק, הדוד שלה.‬
‫כן.‬
‫נתראה הערב.‬
‫באספה.‬
‫אני אשמח.‬
‫אני לא מסוגל, רוזי.‬
‫לא מסוגל לחיות בלעדייך.‬
‫"…עבדי שאול."‬
‫"פנים אל פנים, כאשר ידבר איש אל רעהו.‬
‫"ושב אל המחנה…"‬
‫אדם, גרייס סיפרה לי משהו שאתה צריך לדעת.‬
‫היא ראתה את מר פיליפס‬ ‫ואת סאם רבים אתמול בלילה.‬
‫פיליפס אמר שסאם הרג את אייזק.‬
‫הוא שיכור.‬
‫ורוצח. ברור שהוא יגיד את זה.‬ ‫-זה נכון.‬
‫זה לא הגיוני.‬ ‫למה שסאם ירצה להרוג את אייזק?‬
‫כי זה מי שהוא, מה שהוא עושה.‬
‫הוא רצח נערה באירלנד כשהיה בן 16.‬
‫לכן הוא היה בכלא.‬
‫ואז הוא הרג את בן הדוד שלה.‬
‫אייזק בטח גילה. לכן הוא בא.‬
‫כדי להזהיר אותנו?‬
‫ואני גירשתי אותו?‬
‫אבל את חושבת שזו הסיבה שסאם הרג אותו?‬
‫הוא לא רצה שנדע.‬
‫הוא לא רצה שאני אדע.‬
‫למה את?‬
‫שכבתי עם סאם.‬
‫היינו…‬
‫יחד.‬
‫הוא כפה את עצמו?‬
‫לא.‬
‫רציתי. אני זו שהלכה אליו.‬
‫אני התחלתי את זה.‬
‫אני יודעת שזה לא בסדר.‬
‫אני יודעת שזה חטא.‬
‫אנחנו נשואים, רוזי.‬
‫באמת?‬
‫אתה אוהב את גרייס. אני יודעת.‬
‫אתה אוהב את הרעיון של רעיה.‬
‫אבל כשאנחנו שוכבים‬ ‫ואתה אפילו לא מסתכל עליי…‬
‫זה לא…‬
‫אני לא מה שהיה לך איתו.‬
‫אימא!‬
‫אני באה.‬
‫אדם, בבקשה.‬
‫בבקשה, אני לא מספרת לך‬ ‫את זה כדי לפגוע בך, אני לא.‬
‫אני רק צריכה שתבין את הכול.‬
‫וגם אם אתה לא יכול,‬ ‫הדבר היחיד שחשוב הוא גרייס.‬
‫היא מבועתת.‬
‫היא יודעת מה סאם עשה.‬
‫והוא איים עליה.‬
‫על הבת שלנו.‬
‫אדם, הוא אמר שהוא יפגע בה.‬
‫מה זה?‬ ‫-גלאי העשן.‬
‫אין חשמל. גם הטלפון שבק.‬
‫ומה אם הוא יחזור?‬
‫אנחנו צריכים לברוח.‬
‫קחי את גרייס. קחי אותה למקום בטוח.‬
‫תודה.‬
‫גרייס?‬
‫תזדרזי. אנחנו צריכות ללכת.‬
‫אסיע אותך לנוריץ'.‬
‫בן הדוד של אבי, מרטין, הוא הבכיר שם.‬
‫רוזי, מה את עושה?‬
‫אנחנו לא נוסעות לנוריץ'.‬
‫למה לא?‬
‫אתה יכול לקחת אותנו לתחנה.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אני עוזבת.‬
‫ואני לוקחת את גרייס.‬ ‫אנחנו עוזבות את האחווה.‬
‫רוזי.‬
‫לא.‬
‫לא. לא, את לא יכולה.‬
‫אנחנו אמורים להיות משפחה.‬ ‫-נתקן את זה.‬
‫והמקום הזה לוקח את כל הטוב והאהבה…‬
‫את לא תיקחי את גרייס.‬
‫…הופך את זה לנזק, שליטה.‬
‫נוכל לתקן את זה. אני יודע שהנישואים…‬ ‫סאם… אבל את לא יכולה.‬
‫את…‬
‫את תכננת לעזוב אותי בכל מקרה?‬
‫איתו?‬
‫לא בהתחלה.‬
‫רק אני וגרייס.‬
‫למה?‬
‫פגעת בי.‬
‫השפלת אותי.‬
‫הסתכלת עליי כאילו אתה שונא אותי.‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫אני…‬
‫אני שונא…‬
‫מגיע לך טוב יותר ממני.‬
‫מגיע לך בעל טוב יותר.‬
‫לאן תלכי?‬
‫אבל יש לך תוכנית?‬
‫אני עדיין אוכל לפגוש אותה?‬
‫או רק לבקר את גרייס?‬
‫או לכתוב לה, אולי.‬
‫טוב, זה תלוי בך.‬
‫את תספרי לה עליי?‬
‫אם היא תשאל, רק…‬
‫רק תגידי לה כמה אני אוהב אותה.‬
‫כי החלק הזה נכון.‬
‫אבא בא?‬
‫רק את.‬
‫את ואימא.‬
‫בואי נושיב אותך במושב, כן?‬
‫אדם.‬ ‫-אני יודע.‬
‫תסתובב.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫גרייס, תני לי את מכשיר השמיעה.‬ ‫גרייס, מכשיר שמיעה, עכשיו!‬
‫ממש אחרית הימים כאן.‬
‫לאן אתם נוסעים?‬
‫לבית החולים. מחלקת אודיולוגיה.‬
‫גרייס שברה את מכשיר השמיעה שלה.‬
‫יש לך כלי עבודה מאחור?‬
‫לא.‬
‫מסור חשמלי, אני חושב‬ ‫שנוכל לפנות את זה, שנינו.‬
‫אין לנו כלום. סאם.‬
‫קחי את גרייס ותברחו.‬
‫הרגת את אחי!‬
‫חתיכת…‬
‫גרייס, בואי.‬
‫לא יכולה.‬ ‫-רוזי!‬
‫רוזי!‬
‫אימא.‬
‫רוזי!‬
‫גרייס!‬
‫גרייס, בטח ממש קר לך, מותק.‬
‫אני מצטער אם הפחדתי אותך.‬
‫קדימה.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫קדימה, גרייס.‬
‫אימא, בבקשה.‬ ‫-גרייס, קדימה.‬
‫גרייס, תסתכלי עליי.‬ ‫צריך להגיע למשרד של אבא.‬
‫לקחת מפתחות לאחד מהוואנים. מותק, בבקשה.‬
‫רוזי!‬
‫טוב, קדימה.‬
‫קדימה, תתחבאי כאן.‬
‫תישארי שם. שומעת אותי?‬
‫תישארי שם, ואל תצאי עד שאחזור.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אחזור תוך שתי דקות.‬
‫- מנסרת האריסון -‬
‫לא.‬
‫אל תברחי.‬
‫גרייס סיפרה לי על אייזק.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער, לא הייתה לי ברירה.‬
‫הוא התכוון לספר לך…‬
‫הכול.‬
‫לא יכולתי לאפשר זאת.‬
‫אז הרגת אותו?‬
‫רוזי, בבקשה, אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫לא.‬
‫איימת על גרייס.‬
‫לא, בחיים לא.‬ ‫-אמרת שתפגע בה.‬
‫מה? לפגוע בגרייס?‬
‫לא, לעולם לא אפגע בה.‬ ‫לעולם לא הייתי פוגע בילד.‬
‫רוזי, את חייבת להאמין לי.‬
‫אלה רק מילים מזוינות.‬
‫אמרתי את זה סתם.‬ ‫-כמו שאמרת שתגן עליי.‬
‫שלעולם לא אצטרך לפחד ממך.‬
‫כי אני פוחדת.‬ ‫-את לא פוחדת ממני.‬
‫בחייך.‬ ‫-אני פוחדת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך, רוזי.‬
‫רוזי?‬
‫ואני לא יודע מה לעשות.‬
‫זאת לא אשמתי, בסדר?‬
‫איך אתה יכול לומר את זה?‬
‫כי משהו לא בסדר אצלי, רוזי.‬
‫אני מחווט לא נכון, לעזאזל.‬
‫יש לי רעש בראש,‬
‫ואני לא יכול לשלוט בזה, ו…‬
‫רוזי, בחייך! אני רק רוצה לדבר!‬
‫רוזי!‬
‫סאם, בבקשה! לא, בבקשה.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫מה? מה את מבטיחה?‬
‫אני מבטיחה שלא אעזוב אותך.‬
‫לא.‬
‫לא, את משקרת.‬
‫את שקרנית, רוזי.‬
‫את בדיוק כמו כולן.‬
‫כמו אימא שלי.‬
‫כמו אשלין.‬
‫לא, את משקרת ואת פאקינג עוזבת.‬
‫את משקרת. את פאקינג עוזבת.‬
‫את משקרת! את פאקינג עוזבת!‬
‫"חרטה." מה זה אומר?‬
‫זה אומר להצטער.‬
‫להצטער באמת על מה שעשית.‬
‫וזה אומר שאתה רוצה להשתנות.‬
‫אני הולכת להביא את גרייס.‬
‫ואתה תישאר שם.‬
‫אמרת שאתה אוהב אותי,‬
‫אז תן לנו לעזוב.‬
‫אל תזוז.‬
‫לא תרצח.‬
‫בחייך, אפילו אני יודע את זה.‬
‫פשוט תניח את האקדח, אדם,‬
‫ותדווח עליי למשטרה.‬
‫קדימה.‬
‫כל מה שהייתי צריך לעשות‬ ‫זה לתמרן אותך, אדם.‬
‫כי זה מי שאתה.‬
‫"האדון ירד מן השמיים בתרועה‬
‫"בקול שר המלאכים‬
‫"ובשופר אלוהים.‬
‫"ואז יקומו ראשונה המתים במשיח.‬
‫"אחרי כן אנחנו החיים הנשארים‬
‫"נילקח איתם יחדיו בעננים‬
‫"לקראת האדון לרקיע."‬
‫העלייה עומדת להתחיל.‬
‫הפלגה ראשונה, ליברפול לבלפסט.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫"וכן נהיה עם האדון תמיד…"‬
‫כי אנחנו…‬
‫הנבחרים.‬
‫אמן!‬
‫תרגום כתוביות: גיא רקוביצקי‬