ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ,
АЛЕ ДЕЯКІ ПЕРСОНАЖІ ТА АСПЕКТИ
БУЛО ЗМІНЕНО АБО ВИГАДАНО ДЛЯ ХУДОЖНІХ ЦІЛЕЙ
Підозрюваного звати Роберт Неппер.
він під вартою в психлікарні «Бродмур» з 1995 року.
Засуджений за подвійне вбивство і кілька зґвалтувань,
хоча підозрюють, їх було більше.
Неппер убив Рейчел, Андре.
І ця команда це доведе.
2005 РІК
І я маю ось так вам повірити?
БРИТАНСЬКЕ КОНСУЛЬСТВО, БАРСЕЛОНА
Чого б це?
Ну, збіг ДНК дуже ймовірний…
Якби це був доказ, ви б звинуватили цього чоловіка,
але ви ж цього не зробили?
Зразок ще не відповідає стандарту доказів.
А якщо не відповідатиме?
Ми вже припускаємо, що доведеться покладатися на інші докази.
Але є головний підозрюваний, тож пошук стає більш прицільним.
То він не зізнався?
Ми ще його не допитували.
Але знаємо з інших злочинів Неппера,
що він визнає причетність, лише коли не має вибору.
Команда Стаґґа зосередилася на отриманні зізнання.
Я це знаю.
Ми зосереджені на пошуку вагомих доказів, щоб безсумнівно довести,
що Роберт Неппер винен.
Слухайте…
я розумію, ви хочете певності.
Я хочу правду.
Про той день і наступні, коли нікого не притягнули до відповідальності.
Коли матимете це,
тоді я послухаю.
Гаразд.
СВІДОК
Ця справа лишається нерозкритою вже 14 років.
Це розслідування, що за півтора десятиліття
було закрито, а потім переглянуто, і зараз йде пошук нових доказів.
Але поки жодних нових звинувачень не висунуто.
Що твій тато робить сьогодні?
Мені байдуже.
Андре? Ти вдома?
Це Франсіско.
Я не бачив тебе кілька місяців. Де ти?
Ми хвилюємося за тебе.
Тож як доведемо, що Роберт Неппер був у Вімблдон Коммон
вранці 15 липня 1992 року?
Почнемо з доказу того, що він не був там, де каже.
НЬЮ-СКОТЛЕНД-ЯРД, ЛОНДОН
Добре. А де саме?
На роботі. «Серко» в Гринвічі. Каже, що був там цілий день.
Є хтось з колишніх колег?
Бригадир. Його тоді допитували.
Він мав річні плани, де відмічено робочий час працівників.
Але за 1992 рік не знайшли.
Вважаєш, варто ще раз з ним поговорити?
-Ні, я дуже сумніваюся. -Так, я теж.
Але ми маємо розглянути все.
Усе й усіх, ніби ми нічого ще не бачили.
-Так, у тебе є відбиток взуття? -Так, ось.
Тоне, ось відбиток взуття.
Один з небагатьох речових доказів з місця злочину. Так?
Бенно переглянув журнали, щоб перевірити, чи відповідає взуттю Неппера,
але…
у день арешту в кімнаті Неппера не знайшли взуття.
-Взагалі жодного. -Тож?
Тож нам цікаво,
у що він був взутий, коли його взяли під варту?
-Його ж так і не звільнили з-під варти? -Ні.
Тож вони не могли бути серед його речей, чи не так?
Лежали на складі «Бродмура» останні десять років.
Варто подивитися.
Але обережно після минулого разу.
І нікому ні слова, поки не отримаємо ордер.
-Так. -Що?
Колись отримували ордер на обшук в'язниці?
Алексе?
-Усе гаразд? -Так.
Як минув тиждень?
Нормально.
Так. А як на роботі?
Теж нормально.
А в тебе?
Так.
Хочеш поїсти зараз чи пізніше?
Я вечеряю в Анни.
Прийшов дещо взяти.
Зрозуміло.
Чому ти не сказав?
-Думав, що сказав. -Коли, Алексе?
Тебе тут нема.
Зараз є, якщо хочеш поговорити.
Нема про що говорити.
Навряд тобі це цікаво, чи є новини від поліції,
але їх немає.
Певно з новим підозрюваним нічого не вийшло.
Піду в душ.
Я більше десяти років тому там працював.
І ви не можете точно сказати,
чи був Неппер на роботі саме в той день?
У мене гарна пам'ять, але…
Хтось може пам'ятати?
Як я казав, Неппер недовго працював.
Не бачив, щоб він говорив із кимось, окрім себе.
Пам'ятаю, що дівчата його уникали.
Я ж усе це вже розповідав.
Так.
Гадаю, у вас деякі річні плани? Вірно?
Так, у гаражі. Навіть не знаю, навіщо я їх зберіг.
Там робочий час робітників.
Я віддав 91-й і 93-й іншим поліцейським. А решта пішла у смітник.
А 92-й так і не знайшли?
Ні.
Можна ми поглянемо ще раз?
Ви не захочете туди лізти.
Ні, маєте рацію. Не захочу.
-Вони дуже великі. -Ясно.
-Знаєте, настінні. -Так.
От же ж срака.
Сюди, шеф.
ПЛАН ЗМІН 1992 РОКУ
-З Різдвом. -Так.
Так. Ось він.
Роберт Неппер.
Середа, 15 липня. Він цілий день не працював.
На 100 %?
Джордж — скрупульозна людина.
Це означає, Роберт Неппер весь день не працював.
Тепер ми можемо довести, де його не було.
Побачимо, чи він скаже, де був.
ЗАКРИТА ЛІКАРНЯ «БРОДМУР», АНГЛІЯ
Іще раз дякую.
Ви його адвокат?
Саме так.
І якщо лікарі мого клієнта помітять якісь проблеми під час допиту,
я негайно його зупиню.
Боб вразливий. Психічно.
А ще Боб — засуджений в'язень.
І підозрюваний у вбивстві.
Взагалі-то, він не в'язень.
Він пацієнт.
Ви в лікарні, а не у в'язниці.
Боб. Я підготував тобі тут місце.
-Ось так. -Привіт, Роберте.
Ось так. Сюди.
Добре.
Гаразд.
Ми тут, щоб поговорити про Рейчел Нікелл.
Ти знаєш це ім'я, так, Роберте?
Тебе вже питали про Рейчел?
Рейчел зазнала сексуального насильства і була вбита у 1992 році.
Внаслідок наукових досягнень
ми вилучили раніше невідому чоловічу ДНК,
яку знайшли на тілі Рейчел.
І вона твоя, Роберте.
Ти розумієш, що таке ДНК?
Вона унікальна, як відбиток пальця.
Так. І ми знаємо, що в тебе був фізичний контакт з Рейчел того дня.
Хіба ні?
Якщо можеш пояснити нам це, Роберте, це твій шанс.
Розкажи нам, що сталося.
Ти чуєш?
Ми цього не робили.
Здається, ти працював у «Серко» в Гринвічі, Роберте.
У них є річний план.
Він доводить, що тебе в той день не було на роботі.
Це також доводить, що ти збрехав поліції, коли тебе питали про Рейчел у 1995-му.
Чому ти збрехав?
Де ти справді був 15-го липня?
Роберте!
Без коментарів. Дякую.
Про що ще ти збрехав?
Ти був у Вімблдон Коммон того дня, так?
Ти вбив Рейчел Нікелл, хіба ні?
-Детективе Неш. -Чому залишив хлопчика живим?
Не встиг після вбивства Рейчел?
За заявою, яку я вам зачитала,
мій клієнт більше не хоче відповідати питання.
Що таке з матерями? Твоя рідна мама викинула тебе у 18 років…
-Детективе Неш. -Досить.
-Дякую. -Дякую.
Усе гаразд?
Так.
Ти в лікарні, а не у в'язниці.
Тоді ордер отримаємо.
Добре.
СКЛАД 1
Поліція допитує 40-річного чоловіка через вбивство Рейчел Нікелл.
Прорив у методиці ДНК виявив цього підозрюваного.
Вважається, що наразі чоловіка утримують тут, у лікарні «Бродмур»
за інший злочин.
Скотленд-Ярд не підтвердив ім'я,
кажучи лише, що допитують 40-річного чоловіка
у ході поточного розслідування
вбивства Рейчел Нікелл.
Ти дотримав обіцянку.
Я дожив до 18 років неушкодженим.
Хіба?
Хіба що?
Ну,
чи ти неушкоджений?
-Гадаю, так. -Так?
Гаразд. Ти думаєш, що вже лишив все позаду?
Ми справді це робимо?
Перше, що мені сказали: «Йому потрібна чесність».
І я намагався цього дотримуватися.
Чесно кажучи, Алексе,
як дорослий дорослому…
це для тебе не позаду.
Аніскілечки.
-Я просто хочу жити далі. -Знаю.
Тоді годі жити минулим.
Що це означає?
Мені вдати, що цього не було, як ти вдаєш?
Я точно знаю, що це сталося. Я там був.
Так, але не знаєш, хто це зробив.
Чи чому він досі вільний.
У нас немає правди, Алексе,
і я вважаю, що поки її немає, душевного спокою не буде.
-Душевного спокою? -У нас обох.
Його може й не бути.
Лише час змарнуєш.
Ти маєш з цим змиритися.
І просто жити далі?
Думаєш, це те, що ти робиш? Шукаєш відповіді в релігії?
Це не релігія. Це віра.
І пошук власного шляху.
Чи, може…
Може, ти просто відволікаєшся.
Що б я не робив, це вже не твоя проблема.
Гаразд.
-Сер? -Що це?
Коричневі.
Як описав свідок. Гаразд.
Гаразд. Так, відвеземо їх до експертів.
Щоб тебе.
Так, беріть це.
Ну, ти точно на щось натрапив.
Коли Алекса тоді оглядали, йому розчесали волосся
і знайшли кілька маленьких лусок металевої фарби.
Червоної.
Як вона потрапила на волосся?
Ми ще не знаємо, але це ж вбивча скринька Неппера, чи не так?
А добре те, що зразки волосся Алекса досі зберігаються.
А які погані новини? Вони завжди є.
Більш складні новини: під час проведення дослідження
ці луски будуть знищені. Загалом, у нас один шанс.
І якщо це не спрацює, ці докази втрачені назавжди.
Потрібна відповідність по них і взуттю, щоб звинуватити Неппера.
Так. Щодо взуття.
Його ще ретельно не оглянули, але кажуть, розмір не той.
Гадство.
Але їх відвезуть в парк,
щоб випробувати в ідентичних умовах. Тож тримаємо кулаки.
Так, дуже науково, бляха.
Шеф?
Вас до телефону.
Криміналіст. Розмовлятиме лише з вами.
Це повістка до суду, Роберте.
Поліція звинувачує тебе у вбивстві Рейчел Нікелл.
Ми цього не робили.
Гаразд.
Хто дзвонив?
Тату?
Це поліція.
Його звинуватили?
Вони…
Питають, чи ми прийдемо на суд.
Ти ж не думаєш їхати після минулого разу?
Не хочу знову повірити чужому слову.
Маю побачити все сам.
-Ми обидва. -Суд не має до нас відношення.
Вони кажуть, що ймовірність того, що ця ДНК належить
комусь, крім цього чоловіка, одна на 12 мільйонів.
Я не поїду.
Це остаточно, і тобі не треба.
41-річного чоловіка, звинуваченого у вбивстві Рейчел Нікелл,
залишили під вартою.
Роберт Неппер доєднався по відеозв'язку з психіатричної лікарні «Бродмур».
Його звільнили до слухання цього місяця.
Тату?
-Тату. -Знаю.
Вони весь час знали, де ми були. Вони чекали приводу.
Я намагався боротися з ними, не вийде. Припини.
Андре, гарантую, поговори зі мною, і решта залишить вас у спокої.
Ми сказали все, що хотіли.
-Ти марнуєш час. -Поговоримо про гроші.
-Пішов ти! -Алекс!
Це ти, Алексе?
Ми викликали поліцію. Ви вторглися. Ідіть. Забирайтеся!
Вони розмовляли з сусідами. Усе місто дізнається.
-То? -Алексе, як щодо Анни?
-А що з нею? -Ти їй не сказав?
Гаразд, хіба вона не має почути це від тебе?
Алекс!
Алекс, як справи? Я Піт Кольєр з «Сан».
Мені потрібні лише дві хвилини.
Твоя мама була дивовижна.
Я пам'ятаю її обличчя,
але найбільше я пам'ятаю відчуття…
що вона любить мене
і я безмежно її люблю.
І досі відчуваю її запах.
Я зберіг флакон її парфумів.
Чому ти не казав раніше?
Це інше життя.
І я не звик про це говорити.
Мій батько завжди був таким…
Сумка біля вхідних дверей…
Завжди готовий бігти, якщо…
І тепер вони знайшли тебе.
Що буде далі?
Цього разу я не тікатиму.
Я знаю, багато людей ставили питання.
Ти ж розумієш, чому?
Вони знають, що він мільйонер.
Тому вони повертаються. Вони знають про його сім'ю.
А твоя родина, Боб?
Я хочу дізнатися про них.
Усі вони в книзі «Хто є хто».
Я знаю, що твій батько був особливим для тебе.
Ти на нього рівнявся.
Вони не вірять, що…
що я… що він отримав Нобелівську премію миру.
Бо він не все їм розповів.
Він покинув тебе, твій батько, так?
Деякі цифри подвоїлися.
Тож ці роки здавалися б вдвічі довшими, ніж мали б бути.
Я помітив, що ти останнім часом дуже стурбований цифрами
та іншими думками. Як думаєш, чому?
Чого ти так боїшся, Бобе?
Усі гроші в банку. У Сідкапі.
Усі гроші за «Зоряні війни».
Я хочу поговорити про Рейчел.
Думаю, це допоможе.
Я не питатиму, чи ти її вбив. Це не моя робота як твого психіатра.
Моя робота — допомогти тобі визнати правду.
Ти можеш подумати, це означатиме, що ти залишишся тут довше.
Може, навіть назавжди.
Але певним чином
це тебе звільнить.
Гадаю, це може бути справжній шанс, Бобе.
Щоб ти почав прогресувати.
А родина Рейчел?
Упевнений, їм буде дуже важливо дізнатися правду.
А той хлопчик?
Хіба він не заслуговує знати, що сталося з його матір'ю?
А той хлопчик всередині тебе, Бобе?
Він досі там, хіба ні?
На що він заслуговує?
Де Алекс? Він повернувся до Лондона? Він повернувся на суд?
Чекаєте цього разу на справедливість?
-Де Алекс? Де він? -Ми просто хочемо поговорити! Андре!
Андре, ми хочемо все прояснити.
НЬЮ-СКОТЛЕНД-ЯРД, ЛОНДОН
Пане Ганскомб.
Андре. Командор Кемпбелл. Вибачте, що змусив так довго чекати.
-Ми мали зустрітися кілька годин тому. -Дещо трапилося.
Будь ласка, сідайте.
-Я вас пам'ятаю. -Справді?
Можливо. Хоча я був лише на периферії початкового розслідування.
Я хотів побачити вас, бо подумав, що вам варто почути певні факти,
перш ніж розповімо ЗМІ.
Факти?
Про пана Неппера.
Схоже, він мав певні контакти з різними органами влади в дитинстві
та пізніше до його найтяжчих злочинів.
Хочу вас запевнити,
що він потрапив до уваги поліції за відносно дрібні злочини.
Однак,
боюся, ми можемо очікувати, що наші друзі в ЗМІ,
а я знаю про ваші відносини,
сильно роздують насправді незначні події.
То ви кажете, що знали про нього до вбивств?
Ретроспектива — чудова річ, Андре.
Але правда в тому, ніхто не міг передбачити
справжні масштаби злочинів Неппера.
Я прошу вас
не спілкуватися про це зі ЗМІ заради вас самих.
Ви знаєте, які вони. Зараз найважливіше —
щоб ви і ваш син отримали справедливість, на яку заслуговуєте.
Зосередимося на цьому.
Заради всіх нас.
Дякую, що прийшли.
«ОЛД-БЕЙЛІ», ЛОНДОН
Привіт.
Тиша в суді. Прошу всіх встати.
Будь ласка, сідайте.
Обвинувачений, встаньте.
Роберте Клайв Неппер,
вас звинувачують у тому, що 15 липня 1992 року
у Вімблдон Коммон, Лондон,
ви вбили Рейчел Нікелл.
Ви визнаєте провину?
Не винен
у вбивстві.
Але…
винен
у частковій осудності.
Вибачте. Винен
у вбивстві через необережність із частковою осудністю.
Містер Неппер страждав на синдром Аспергера з дитинства,
а потім — на параноїдальну шизофренію.
Але його психоз був очевидний ще в 1989 році,
коли його госпіталізували після спроби покінчити з собою.
Він вважає, що має телепатичні здібності.
Він також розповідає про те, як ІРА прострілила йому коліна
і що йому відірвало пальці під час знешкодження бомби.
Пальці, за його словами, відросли тому, що він вдихав випари блискіток.
Пане Неппер, встаньте.
Ви вдарили Рейчел 49 разів ножем.
Весь цей час Алекс був поруч.
Сліди на його обличчі доводять, на мою думку,
що ви відтягнули його від матері.
Те, що його не вбили, як пізніше ви вбили Джазмін Біссет,
майже напевно пояснюється вашою тривогою, що вас спіймають,
якщо затримаєтесь довше.
У ранній молодості Алекс знає,
що чоловіка, який убив його матір,
притягли, хоч із запізненням, до відповідальності.
Можливо, тепер він зможе закрити довготривалу главу свого життя.
Ви, на мій погляд, дуже небезпечна людина.
Вас треба негайно повернути до «Бродмуру»
і ніколи не звільняти,
хіба що ви не становитиме небезпеку для населення.
А це навряд чи станеться.
Хочете щось сказати?
Мій клієнт хоче вибачитися перед друзями та родиною Рейчел Нікелл
за свій жахливий вчинок,
а також перед Коліном Стаґґом, неправомірно звинуваченим у вбивстві.
Заберіть його.
Хтось вибачиться перед хлопчиком?
Андре.
Ви задоволені вироком?
Нарешті можете залишити все позаду.
Помічник комісара Єйтс скаже кілька слів пресі.
Хотів спитати, чи хотіли б ви щось додати?
Після стількох років це все, що ви можете сказати?
Перепрошую?
Чому так довго, командоре?
Ви могли його зупинити, перш ніж він когось убив. Хіба ні?
-Гадаю… -Могли?
Ні, мені нічого сказати.
Ані їм, і точно не вам.
І чоловік зізнався у ненавмисному вбивстві Рейчел Нікелл.
Шокуюче зізнання, поліція каже, Неппера можна було зупинити.
Вони упустили кілька шансів.
Нарешті ми можемо сказати,
що добилися правосуддя для Рейчел та її родини.
Повертаючись до пана Коліна Стаґґа.
У серпні 1993 року його помилково звинуватили у вбивстві Рейчел,
і сьогодні я прошу вибачення перед ним,
і ми також визнаємо величезний і тривалий вплив,
який це мало на його життя.
Також зараз правильно визнати
самовіддану та професійну роботу нинішньої слідчої групи,
яка привело нас до цього результату.
Їм не бракувало уваги до деталей
та рішучості в ці кілька років,
щоб знайти докази і притягнути Роберта Неппера до відповідальності.
Сьогодні було повідомлено, що Непперу вдалося уникнути арешту
скоріше через інституційну некомпетентність столичної поліції,
ніж через підступність вбивці.
Навіщо вбивці вибачатися, якщо це не змінить його вирок?
Той чоловік не дуже здоровий, Алексе.
Ми давно це знали.
Навряд навіть він знає, чому це сказав.
Ти все ще щось шукаєш, хіба ні?
Більше порад мені не потрібно.
Судовий процес…
Суд для мене нічого не значить.
А Роберт Неппер?
Якби це була я, думаю, я б питала: «Чому?»
«Чому» що?
Чому він це зробив?
Бо він хворий?
Він все одно зробив вибір.
Але чому?
Ти заслуговуєш на пояснення.
ЛОНДОН
Докторко Монро.
-Можна поговорити? -Боюся, я запізнююся.
Ви лікували Роберта Неппера, чи не так? Ви були однією з його лікарів.
Я вже сказала пресі все, що могла.
Ні, я не преса.
Я Алекс Ганскомб. Син Рейчел Нікелл.
Мені треба лиш п'ять хвилин, будь ласка.
Я не можу сказати нічого, чого ще немає у відкритому доступі.
Ви можете сказати, хто він і який він.
Тут мало що можна сказати.
Я чув, з нього знущалися в школі. Його мама з татом часто сварилися.
Ну, це ще м'яко сказано.
Роберт був старшою дитиною,
і він із матір'ю несли основний тягар п'яного насильства батька.
Аспергера Роберту не діагностували більшу частину свого дитинства
посилюючи його ізоляцію.
А десь у віці 12 років на нього було скоєно серйозний напад.
Це офіційна заява.
Чоловіка звинуватили.
Роберта зґвалтував у лісі друг родини.
Чому він нападав на жінок?
Чому він націлився на матерів з дітьми? Не можу сказати, бо не знаю.
Я знаю, що ви не маєте відповідей.
Я маю на увазі, Роберт ніколи не розповідав про свої злочини.
Нікому, наскільки я знаю.
Гадаю, можливо, він був дуже злий на матір
за те, що батько пішов.
І він карав її знову і знову
у формі жінок, які були такими матерями,
якої він ніколи не мав.
То ви хочете сказати…
моя мати була його матір'ю?
Можливо.
Можливо, через це він дозволив тобі жити.
Бо ти був ним.
Він пам'ятає?
Те, що з ним сталося?
Здається, так.
Хоча в нього мало дитячих спогадів.
У травмованих та занедбаних дітей часто погана автобіографічна пам'ять,
і подій, які інші можуть запам'ятати,
як дні народження,
Різдво —
в їхньому житті не було.
Отже, є порожнеча.
У мене купа спогадів
до і після того дня.
Тоді,
мабуть, ти почувався в безпеці й любові.
Алексе?
Привіт.
Що це?
Якщо чесно, не знав, чи показувати тобі,
але це адресовано нам обом.
Надіслано анонімно з королівської прокуратури.
Здається, поліція не все розповіла.
Усе це складає детальний звіт з усіх упущених шансів.
Сідай.
Кожен шанс зупинити вбивцю, який вони проґавили,
до того, як напав на тебе, твою матір і сотню інших жінок.
Тут набагато більше, ніж писала преса.
Наприклад, у 1989 році його мати повідомила поліції,
що він зізнався у зґвалтуванні, і це просто не розслідували.
А через рік він убив твою матір,
поліція спіймала його в саду дому жінки,
і його лише підвезли до квартири.
А через три місяці він убив Джазмін і Саманту Біссет.
Все продовжується, помилка за помилкою.
Одна упущена можливість за іншою…
То це те, на що ти сподівався? Це нарешті принесло тобі спокій?
Ні, це просто…
Це доводить, що вони підвели нас.
Кров на їхніх руках, як і на руках вбивці.
Може, його теж підвели.
Вибач?
Я не казав, чому поїхав у Лондон.
-Я зустрічався з його лікаркою. -Лікаркою?
Ти зустрічався з його психіатром. Навіщо?
З вбивцею теж сталися жахливі речі.
-Це не виправдовує. -Може, гірше, ніж сталося…
Не смій порівнювати себе з ним. Ти зовсім не такий.
У тім і річ.
Важко зробити правильний вибір,
коли про тебе ніхто не дбає. А про мене завжди дбали.
Мама, і що б не сталося, у мене був ти.
Я колись сказав, що не поважаю тебе, і це було правдою.
Але тепер все інакше.
Я поважаю тебе за те, що ти зробив для мене.
Ти врятував мене.
Ні, Алексе, ти…
це ти врятував мене.
Зосередимося на досягнутому.
Тепер це єдиний шлях.
Твоя мати пишалася б тобою.
Може…
може, так ми це й робимо.
Що?
Можливо, саме так ми перетворюємо погане на хороше.
Як?
Я ще не знаю, Алексе, але…
що б це не було, я знаю, що не зможу без тебе.
Все життя мені казали, що вбивця моєї матері пощадив мене,
дав мені другий шанс.
Не думаю, що це він лишив мене живим.
Це зробила любов.
Цікаво подивитися, чи не так?
Можеш ще покатати твою пожежну машину?
Що це?
-Що в тебе? -Що там ззаду?
-Молоток. -Молоток?
Так.
Ходімо, добродію, швидесенько спустимося до альтанки.
Поїхали. Бувай!
Я за тобою.
-Не думаю, що ти там. -Я люблю тебе.
ЗА ДОПОМОГОЮ ВИТОКУ ДОСЬЄ З КОРОЛІВСЬКОЇ ПРОКУРОРСЬКОЇ СЛУЖБИ
АНДРЕ ТА АЛЕКС ПОДАЛИ ПОЗОВ ПРОТИ СТОЛИЧНОЇ ПОЛІЦІЇ.
ЇХНІ ДІЇ ПРИЗВЕЛИ ДО ВИКРИВАЛЬНОГО ЗВІТУ
НЕЗАЛЕЖНОЇ КОМІСІЇ ПО СКАРГАХ НА ПОЛІЦІЮ.
ЗА «…ПОГАНІ РІШЕННЯ І ПОМИЛКИ СТОЛИЧНОЇ ПОЛІЦІЇ.
БЕЗ ЦИХ ПОМИЛОК РОБЕРТА НЕППЕРА МОГЛИ ЗАТРИМАТИ
ДО ВБИВСТВА РЕЙЧЕЛ І РОДИНИ БІССЕТ
ТА ДО ЧИСЕЛЬНИХ ЖОРСТКИХ СЕКСУАЛЬНИХ НАПАДІВ НА ЖІНОК».
ВНУТРІШНЄ РОЗСЛІДУВАННЯ ПОЛІЦІЇ ВИКРИЛО СУТТЄВІ НЕДОЛІКИ,
АЛЕ ЖОДНОГО ОФІЦЕРА НЕ ПРИТЯГНУЛИ ДО ДИСЦИПЛІНАРНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ.
ТЕХНІКА ПІДСИЛЕННЯ ДНК,
РОЗРОБЛЕНА ДЛЯ ПОВТОРНОГО РОЗСЛІДУВАННЯ ВБИВСТВА РЕЙЧЕЛ НІКЕЛЛ,
ПОТІМ ДОПОМОГЛА РОЗКРИТИ КІЛЬКА ІНШИХ СПРАВ.
АНДРЕ ТА АЛЕКС ЖИВУТЬ В ІСПАНІЇ, ОБ'ЄДНАНІ У СВОЇХ ПЕРЕКОНАННЯХ
У СИЛІ ВІРИ, НАДІЇ ТА ЛЮБОВІ.
ВОНИ БЛИЗЬКІ, ЯК НІКОЛИ.
ЗА МЕМУАРАМИ АЛЕКСА ГАНСКОМБА «ВІДПУСТИТИ»
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська