SERIEN BASERAS PÅ VERKLIGA HÄNDELSER. DELAR KAN HA ÄNDRATS AV DRAMATISKA SKÄL.
Den misstänkte heter Robert Napper. Han har suttit på Broadmoor sen 1995.
Dömd för dubbelmord och flera våldtäkter
men misstänkts för fler.
Napper dödade Rachel, André.
Och vi kommer bevisa det.
Och ska jag bara tro dig?
BRITTISKA KONSULATET, BARCELONA
Varför skulle jag?
DNA-matchningen är högst trolig…
Om det var bevis hade ni redan åtalat honom.
Eller hur?
-Provet når inte standarden än. -Om det aldrig gör det?
Vi antar redan att vi måste förlita oss på andra bevis.
Men med en huvudmisstänkt fokuseras sökandet.
Han har inte erkänt?
Vi har inte intervjuat honom. Men vi vet från Nappers andra brott
att han bara tar ansvar när han saknar alternativ.
Stagg-teamet fokuserade på erkännandet.
Jag vet.
Vi fokuserar på bevis för att bortom allt tvivel visa
att han är skyldig.
Hör på.
-Jag förstår att du vill ha visshet. -Jag vill ha sanningen.
Om den dagen och dagarna som följde när ingen har ställts till svars.
När ni har det,
då lyssnar jag.
Okej.
Ett olöst fall som går tillbaka 14 år.
Det är en utredning som pågått länge.
Den har minskats, sen granskats och den tittar nu på nya bevis.
Men hittills har inga nya åtal väckts.
Vad gör din pappa ikväll?
Jag bryr mig inte.
André? Är du hemma?
Det är Francisco.
Jag har inte sett dig på månader. Var är du?
Vi är oroliga för dig.
Hur placerar vi Robert Napper? i Wimbledon Common
på morgonen den 15 juli 1992?
Vi börjar med att bevisa att han inte befann sig där han sagt.
Bra. Och det är?
På jobbet. Serco i Greenwich. Säger att han var där hela dagen.
Några tidigare kollegor kvar?
Förmannen. Han intervjuades då.
Han hade årskalendrar med anställdas arbetstider. Men 1992 hittades aldrig.
Är det värt att prata med honom igen?
-Nej, det tvivlar jag på. -Jag också.
Men vi måste titta på allt.
Allt och alla som om det aldrig har setts förut.
-Har du skoavtrycket? -Varsågod.
Tony, det här skoavtrycket.
Ett av de enda fysiska bevisen
från den ursprungliga brottsplatsen.
Benny har gått igenom loggarna och försökt matcha Nappers skor.
Men…
Det fanns inga skor i Nappers rum när han arresterades.
-Inga alls. -Så…?
Så vi undrar
vad han hade på sig när han togs i förvar?
Han lämnade väl aldrig förvar?
Nej.
De kan väl inte fortfarande vara i hans egendom?
De har förvarats i Broadmoor de senaste tio åren.
Det är värt en titt.
Extra säkra denna gång, efter sist.
Inte ett ord till nån innan en husrannsakan.
-Ja. -Vad?
Nånsin försökt få en till fängelset?
Alex?
-Är du okej? -Ja.
Hur har veckan varit?
Bra.
Okej. Och jobbet?
Ja, bra.
Du då?
Ja.
Vill du äta nu eller senare?
Jag äter hos Anna ikväll.
Jag ska bara hämta lite saker.
Jaha.
Varför sa du inget?
-Jag trodde att jag gjort det. -När, Alex?
Du är aldrig här.
Jag är här nu om du vill prata.
Det är inte mycket att prata om.
Du bryr dig väl inte om polisen skulle ha hört av sig, men
det har de inte.
De har uppenbarligen inte kommit nånstans.
Jag borde duscha.
Det var över tio år sen jag jobbade där.
Och du kan inte säga säkert
om Napper var på jobbet eller inte den dagen?
Jag har bra minne, men…
Finns det nån som kan minnas?
Som jag sa var han inte där länge.
Och jag såg honom bara prata med sig själv.
Tjejerna höll sig på långt avstånd.
-Ni vet att jag sagt detta förr? -Ja.
Du behöll årskalendrar. Stämmer det?
I garaget, ja. Jag vet inte ens varför jag behöll dem.
De hade allas arbetstid på dem.
Jag gav 1991 och 1993 till de andra. Resten åkte i soporna.
Inga spår av 1992?
Nej.
Får vi ta en sista titt?
Du vill inte gå in där.
Nej, du har rätt. Det gör jag inte.
-De är enorma saker. -Okej.
-För väggen. -Ja.
För helvete.
Här borta.
1992 ÅRS SKIFTSPLANERARE
-God jul. -Ja.
Ja. Här är han.
Robert Napper.
Onsdag 15 juli. Han var ledig hela dagen.
Helt säker?
George är noggrann och orubblig.
Det betyder att Napper var ledig hela dagen.
Okej. Nu kan vi bevisa var han inte var.
Vi får se om han berättar var han var.
BROADMOOR RÄTTSPSYKIATRISKA SJUKHUS ENGLAND
Tack återigen.
-Är du hans advokat? -Det stämmer.
Och om min klients medicinska team märker oro stoppar jag intervjun.
Bob är bräcklig. Mentalt.
-Bob är också en dömd fånge. -Och en mordmisstänkt.
Han är faktiskt inte en fånge. Han är patient.
Ni är i ett sjukhus, inte ett fängelse.
Bob. Jag har en plats till dig här.
-Så där. -Hej, Robert.
Så där ja.
Okej.
Vi är här för att prata om Rachel Nickell.
Du känner väl till namnet?
Du har frågats om henne förr, eller hur?
Rachel våldtogs och mördades 1992.
Tack vare vetenskapliga framsteg har vi nu identifierat tidigare okänt DNA
som hittades på Rachels kropp.
Och det är ditt, Robert.
Förstår du vad DNA är?
Det är unikt för dig, som ett fingeravtryck.
Ja. Det betyder också att vi vet att du hade fysisk kontakt med Rachel den dagen.
Eller hur?
Om du kan förklara det, Robert, så är detta din chans.
Du kan väl berätta vad som hände?
Lyssnar du?
Vi gjorde inte det.
Jag tror att du jobbade på Serco i Greenwich, Robert.
De har en årskalender.
Den bevisar att du inte jobbade den dagen, Robert.
Det bevisar också att du ljög för polisen när du utfrågades om Rachel 1995.
Så varför ljög du?
Var var du egentligen den 15 juli?
-Robert. -Ingen kommentar. Tack.
Vad mer ljög du om?
Du var i Wimbledon Common den dagen, va?
Och du dödade Rachel Nickell, va?
-Inspektör Nash. -Varför lät du pojken leva?
Fick du ont om tid efter mordet?
Enligt uttalandet jag läste
tänker min klient inte svara på fler frågor.
Vad är det med mammor? Din kastade ut dig när du blev 18.
-Inspektör Nash. -Det räcker.
-Tack. -Tack.
Allt okej?
Ja.
Ni är i ett sjukhus, inte ett fängelse.
Vilket vi får husrannsakan för.
Okej då.
FÖRRÅD 1
Polisen har förhört en 40-årig man om mordet på Rachel Nickell.
Ett genombrott inom DNA har identifierat den här misstänkte.
Man tror att mannen just nu befinner sig på Broadmoor
för ett annat brott.
Scotland Yard bekräftar inget namn och säger bara de pratat med en 40-åring
som en del av pågående utredningar om Rachel Nickells mord.
Du höll ditt löfte.
Du fick mig till 18, helskinnad.
Och är du det?
Är jag vad?
Ja…
Är du helskinnad?
-Ja, det tror jag. -Ja?
Okej. Så tror du att du lagt allt bakom dig nu?
Ska vi göra detta nu?
Det första de sa var "han behöver ärlighet."
Jag har försökt hålla fast vid det.
Och ärligt talat, Alex,
vuxen till vuxen…
Jag tror inte det.
Alls.
-Jag vill gå vidare med livet. -Jag vet.
-Så sluta lev i det förflutna. -Vad betyder det?
Låtsas jag bara att det aldrig hände som du gör?
-Jag vet vad som hände. Jag var där. -Men inte vem som gjorde det.
Eller varför han är fri.
Vi har inte sanningen, Alex.
Tills vi för det finns ingen sinnesro.
-Sinnesro? -För oss båda.
Du får kanske inte det.
Du slösar bort din tid.
Du måste förlika dig med det.
Och bara gå vidare med livet?
Är det vad du tror du gjort? Söker svar i religion?
Det är inte religion. Det är tro.
Om att hitta sin egen väg.
Eller kanske
distraherar du dig bara.
Vad jag än gör är det inte ditt problem längre.
Okej.
-Sir? -Vad är det?
Bruna.
Som vittnet beskrev. Okej.
Okej. Vi tar dem till experterna.
Helvete.
Ja, ta den.
Du är definitivt nåt på spåren.
När Alex undersöktes kammade de hans hår
och hittade flera små flagor metallicfärg.
Röd färg.
Hur kan det ha överförts?
Det vet vi inte om det gjordes. Men detta var hans mordlåda.
Ännu bättre. Proverna från Alex hår finns fortfarande.
Och de dåliga nyheterna? De finns alltid.
Den svårare nyheten är att testa flagorna
kommer att förstöra dem. Vi får en chans.
Om testet inte funkar är bevisen förlorade.
Vi behöver matcha det och skorna för att åtala honom.
Ja. Och angående skorna.
De har inte tittat på dem än men de tror att storleken är fel.
För helvete.
Men de tar dem till parken för att testa dem under identiska förhållanden.
Håll tummarna.
Ja, väldigt jävla vetenskapligt.
Sir?
Telefonsamtal.
-Kriminaltekniker? -Hon pratar bara med dig.
Det är en domstolskallelse.
Polisen åtalar dig för mordet på Rachel Nickell.
Vi gjorde inte det.
Okej.
Vem pratade du med?
Pappa?
Det var polisen.
Åtalar de honom?
De…
De undrar om vi kommer till rättegången.
Du tänker inte gå efter hur det gick sist?
Jag vill inte lita på någons ord igen.
-Jag måste se det själv. Det gör vi båda. -Den rör inte oss.
De säger sannolikheten av den DNA-profilen
tillhör någon annan är en på tolv miljoner.
Jag åker inte.
Det är slutgiltigt. Inte du heller.
En 41-årig man åtalad för mordet på Rachel Nickell har häktats.
Robert Napper deltog via videolänk från Broadmoor.
Han släpptes i väntan på förhandling.
Pappa?
-Pappa. -Jag vet.
De har vetat var vi var hela tiden. De har väntat på en ursäkt.
Det funkar inte att slåss. Sluta.
Pratar du med mig så lämnar resten er ifred.
Vi har sagt allt vi ska säga. Du slösar tid.
Vi pratar pengar.
-Fan ta dig! -Är det du, Alex?
Polisen har tillkallats. Ni inkräktar. Bara gå.
De har pratat med grannarna. Hela stan vet snart.
-Och? -Anna då?
-Vadå? -Du har väl inte berättat?
Borde hon inte höra det från dig?
Alex!
Alex, hur är det? Det är Pete Collier från The Sun.
Jag behöver bara två minuter.
Din mamma låter fantastisk.
Jag minns hennes ansikte, men
mest av allt minns jag känslan
att vara helt älskad av henne
och älska henne helt.
Jag kan fortfarande känna hennes lukt.
Jag behöll hennes parfymflaska.
Varför sa du inget innan?
Det är ett annat liv.
Jag är inte van vid att prata om det.
Min pappa har alltid varit så…
Väskan vid ytterdörren…
Alltid redo att fly om…
Och nu har de hittat er.
Vad händer nu?
Den här gången flyr jag inte.
Jag vet att många ställt frågor.
Du förstår väl varför?
De vet att han är miljonär.
Därför återvänder de. De känner till hans familj.
Och din familj, Bob?
Jag vill veta mer om dem.
De är alla i kända inom sina fält.
Jag vet att din far var väldigt speciell för dig.
Du såg upp till honom.
De tror inte att…
att jag…att han…vann Nobels fredspris.
Det är för att han inte berättade allt.
Han lämnade dig, va? Din pappa.
Vissa siffror fördubblades.
Så de åren hade känts dubbelt så långa som de borde.
Jag har märkt att du är mycket upptagen med siffror
och andra tankar. Varför tror du det är så?
Vad är du så rädd för, Bob?
Alla pengarna är på banken. I Sidcup.
Alla pengar från Star Wars.
Jag vill prata om Rachel.
Det kan hjälpa.
Jag tänker inte fråga om du dödade henne. Det är inte mitt jobb som psykiater.
Mitt jobb är att hjälpa dig inse sanningen.
Du kanske tror att det betyder att du stannar här längre.
Kanske för alltid.
Men på ett annat sätt
kan det befria dig.
Det här kan vara en riktig chans, Bob.
För att du ska börja göra framsteg.
Och Rachels familj?
Det betyder säkert mycket för dem att få veta sanningen.
Och den lille pojken då?
Förtjänar han inte att få veta vad som hände?
Och den lille pojken inom dig?
Han är fortfarande där, va?
Vad förtjänar han?
Var är Alex? Har han åkt tillbaka till London för rättegången?
Får ni rättvisa den här gången?
-Var är Alex? Var är han? -Vi vill bara prata! André!
Vi vill bara reda ut detta.
Mr Hanscombe.
André. Polismästare Campbell. Förlåt för att du fick vänta så länge.
-Vi skulle träffas för flera timmar sen. -Något dök upp.
Snälla, sätt dig.
-Jag minns dig. -Jaså?
Kanske det. Fast jag bara i utkanten av den ursprungliga utredningen.
Jag ville träffa för att berätta vissa saker
innan vi berättar för media.
Saker?
Om mr Napper.
Han verkar ha haft kontakt med olika myndigheter som barn
och senare innan hans allvarligaste brott.
Jag vill försäkra dig
om att han bara var känd för polisen för relativt ringa brott.
Men,
jag är rädd för att vi kan förvänta oss att medierna,
du har själv träffat på dem,
gör en stor sak av något väldigt litet.
Så du säger att ni kände till honom innan morden?
Efterklokhet är underbart, André.
Men sanningen är att ingen kunde ha förutsett omfattningen av hans brott.
Jag uppmanar dig
att inte interagera med media om detta för din egen skull.
Du vet hur de är.
Det viktigaste nu är att ni får rättvisan ni förtjänar.
Det borde vara fokuset.
För oss alla.
Tack för att du kom.
CENTRALA BROTTMÅLSDOMSTOLEN
Hej.
Tystnad i rättssalen. Vänligen ställ er.
Vänligen sätt er.
Kan den tilltalade stå upp?
Robert Clive Napper,
du åtalas för att den 15 juli 1992
i Wimbledon Common, London,
ha mördat Rachel Nickell.
Hur ställer du dig?
Inte skyldig
till mord.
Men…
…skyldig till
minskat ansvar.
Förlåt. Skyldig till
dråp på grund av minskat ansvar.
Mr Napper har lidit av Aspergers syndrom sen barndomen
och senare av paranoid schizofreni.
Men hans psykos var tydlig så tidigt som 1989
när han lades in på sjukhus efter att försökt ta sitt liv.
Han tror att han har telepatiska krafter.
Han pratar också om att ha blivit skjuten i knät av IRA
och att hans fingrar sprängts bort av en bomb.
Fingrarna har växte tillbaka efter att han inhalerat gnistrande ångor.
Mr Napper, vänligen stå upp.
Du knivhögg Rachel totalt 49 gånger samtidigt som Alex var där hela tiden.
Märkena i hans ansikte visar, enligt mig, att du släpade bort honom från sin mor.
Att han dödades som du senare dödade Jazmine Bisset
kan säkerligen förklaras av din oro att inte åka fast
om du stannade för länge.
Nu i tidig vuxen ålder
vet Alex att mannen som dödade hans mamma
har ställts, om än sent, inför rätta.
Det kan vara så att han nu kan stänga ett långt, utdraget kapitel i sitt liv.
Du är enligt mig en mycket farlig man.
Du måste omedelbart återvända till Broadmoor och du släpps aldrig
så länge du är en fara för allmänheten.
Det är osannolikt att ändras.
Har du nåt att säga?
Min klient vill be om ursäkt till Rachel Nickells vänner och familj
för det hemska han gjorde.
Och även till Colin Stagg som felaktigt anklagades för mordet.
För iväg honom.
Kan nån säga förlåt till den lille pojken?
André.
Jag antar du är nöjd med domen?
Äntligen kan ni lägga det bakom er.
Polissekreterare Yates ska säga ett par ord till pressen.
Är det något du vill tillägga?
Efter alla dessa år, är det allt ni har att säga?
Förlåt?
Varför har det tagit sån tid?
Ni kunde ha stoppat honom innan han dödade nån, eller hur?
-Jag tror… -Visst?
Så nej, jag har inget att säga.
Inte till dem och absolut inte till dig.
En man har erkänt dråpet av Rachel Nickell.
Chockartat erkänner polisen att Napper kunde stoppats.
De missade flera gripningschanser.
Äntligen kan vi säga
att vi har uppnått rättvisa för Rachel och hennes familj.
Vi övergår nu till Colin Stagg.
I augusti 1993 blev han felaktigt anklagad för mordet på Rachel
och idag ber jag om ursäkt.
Och vi inser den enorma och bestående effekten
det haft på hans liv.
Det är nu också lämpligt att uppmärksamma
det nuvarande utredningsteamets hängivna och skickliga arbete
som har fört oss hit.
De har varit oreserverade i sitt beaktande av detaljer
och deras beslutsamhet under ett antal år
för att hitta bevisen som till slut ställde Napper inför rätta.
Det som framkommit idag är hur Napper undgick att tillfångatas
tack vare institutionell inkompetens hos polisen snarare än mördarens list.
Varför be om ursäkt om det inte påverkade straffet?
Han mår inte så bra, Alex.
Det har vi vetat länge.
Han vet nog inte själv varför.
Du letar fortfarande efter något, va?
Jag behöver inga fler råd.
Har rättegången…
Rättegången betyder inget för mig.
Och Robert Napper?
Vore det jag hade jag frågat varför.
Vadå "varför"?
Varför gjorde han det?
För att han är sjuk?
Han gjorde ändå ett val.
Men varför?
Du förtjänar en förklaring.
Dr Monroe.
-Får jag prata med dig? -Jag är sen, tyvärr.
Du brukade behandla Robert Napper, eller hur? Du var en av hans läkare.
Jag har sagt allt jag tänker till media.
Jag är inte media.
Jag är Alex Hanscombe. Rachel Nickells son.
Jag behöver bara 15 minuter, snälla.
Jag kan inte säga nåt som inte redan är offentligt.
Du kan berätta vem han är och hur han är.
Det finns lite att berätta.
Jag vet att han blev mobbad i skolan. Föräldrarna bråkade mycket.
Det är en underdrift.
Robert var äldst, och
han och hans mamma fick ta emot det värsta av pappans fyllevåld.
Hans asperger var odiagnostiserad större delen av barndomen
vilket ökade hans isolering.
Vid tolv års ålder blev han allvarligt överfallen.
Det är offentligt.
Mannen åtalades.
Robert våldtogs i skogen av en familjevän.
Varför attackerade han kvinnor?
Varför mödrar med barn? Det kan jag inte berätta för jag vet inte.
Jag vet att du inte har svaren.
Vad jag menar är att Robert har aldrig pratat om sina brott.
Inte för någon, tror jag.
Jag tror att det är möjligt att han var våldsamt arg på sin mor
för att hans far lämnade.
Och han straffade henne om och om igen
genom kvinnor som var moderliga
på ett sätt som han aldrig upplevde.
Så det du säger är…
…att min mamma var hans mamma?
Möjligen.
Det kan vara därför han lät dig leva.
För att du var han.
Minns han?
Minns han vad som hände honom?
Det tror jag.
Men han har få barndomsminnen.
Traumatiserade och försummade barn har ofta dåligt självbiografiskt minne
och händelser som andra minns
som födelsedagar,
jul,
hände för det mesta inte.
Så det finns ett tomrum.
Jag har många minnen
från före och efter den dagen.
Då
fick du nog känna dig trygg och älskad.
Alex.
Hej.
Vad är det?
Jag visste inte om jag skulle visa dig men det adresserades till oss båda.
Det har skickats anonymt från åklagarmyndigheten.
Polisen verkar inte berättat allt.
Det här är en detaljerad redogörelse av varje chans de missade.
Sätt dig.
Varje chans de missade att stoppa mördaren
innan han attackerade er och uppåt hundra andra kvinnor.
Det är så mycket mer än medierna täckt.
1989 ringde hans egen mamma polisen och berättade att han erkänt en våldtäkt
och det följdes inte upp.
Året efter han dödade din mamma tog polisen honom i en kvinnas trädgård
och de körde bara hem honom.
Tre månader senare mördade han Jazmine och Samantha.
Det fortsätter, misstag efter misstag. Missat tillfälle efter missat tillfälle…
Är det här vad du har hoppats på? Ger det här dig äntligen sinnesfrid?
Nej, det är bara…
De svek oss. Detta bevisar det.
-De har också blod på händerna. -Han kanske också blev sviken.
Förlåt?
Därför åkte jag till London.
-Jag träffade en av hans läkare. -En läkare?
Du träffade hans psykiatriker. Varför?
Hemska saker verkar hänt mördaren också.
-Det är ingen ursäkt. -Kanske värre än det…
Jämför dig inte med honom. Du är inte som honom.
Det är poängen.
Det är svårt att göra bra val när man inte har nån som bryr sig.
Det har jag alltid haft.
Jag hade mamma och jag har alltid haft dig.
Jag sa att jag inte respekterar dig. Jag menade det.
Så känner jag inte längre.
Jag har bara respekt för det du gjort för mig.
Du höll mig levande.
Nej, Alex, du…
Du höll mig levande.
Vi måste fokusera på det vi fått.
Det är enda vägen framåt nu.
Mamma hade varit så stolt över dig.
Kanske…
Kanske är det så vi gör.
Gör vad?
Det är kanske så här vi vänder något negativt till positivt.
Hur då?
Jag vet inte än, Alex, men…
…vad det än är klarar jag det inte utan dig.
Hela mitt liv har folk sagt att mammas mördare skonade mig.
Gav mig en andra chans.
Men jag tror inte att han lät mig leva.
Kärleken gjorde det.
Intressant att se, eller hur?
Kan du köra lite mer med din brandbil åt mig?
Vad är det?
-Vad har du där? -Vad är där bak?
-Hammare. -Hammare?
Ja.
Kom, Sam. Vi marscherar raskt till musikpodiet.
Nu kör vi. Hej då!
Jag är bakom dig.
-Jag tror inte att du är där. -Jag älskar dig.
MED DOKUMENTEN SOM LÄCKTS FRÅN ÅKLAGARMYNDIGHETEN
INLEDDE ANDRÉ OCH ALEX RÄTTSLIGA FÖRFARANDEN MOT POLISEN.
DET LEDDE TILL EN FÖRDÖMANDE RAPPORT
FRÅN OBEROENDE KOMMISSIONEN FÖR KLAGOMÅL MOT POLISEN.
DEN KATALOGISERADE '…DÅLIGA BESLUT OCH FEL.
UTAN DESSA FEL HADE NAPPER KUNNAT GRIPAS
FÖRE MORDEN PÅ RACHEL OCH BISSET-FAMILJEN
OCH FÖRE MÅNGA VÅLDSAMMA SEXANGREPP PÅ KVINNOR.'
EN INTERN POLISUTREDNING FANN STORA BRISTER
MEN INGEN POLIS FICK FORMELLA DISCIPLINÄRA ÅTGÄRDER.
DEN FÖRBÄTTRADE DNA-TEKNIKEN
SOM UTVECKLADES FÖR NYUTREDNINGEN AV RACHELS MORD
ANVÄNDES SEN FÖR ATT LÖSA FLERA ANDRA FALL.
ANDRÉ OCH ALEX BOR I SPANIEN OCH FÖRBLIR ENADE I SIN TRO
PÅ KRAFTEN I TRO, HOPP OCH KÄRLEK.
DE ÄR NÄRMARE VARANDRA ÄN NÅGONSIN.
BASERAD PÅ MEMOAREN LETTING GO AV ALEX HANSCOMBE
Undertexter: Sam Sporrong