BAZAT PE FAPTE REALE.
UNELE PERSONAJE ȘI ASPECTE AU FOST SCHIMBATE SAU INVENTATE.
Numele suspectului e Robert Napper.
Din 1995, e închis în spitalul penitenciar Broadmoor.
E condamnat pentru dublă crimă și mai multe violuri,
deși e suspectat de multe altele.
Napper a ucis-o pe Rachel, André.
Și echipa asta o va dovedi.
Și ar trebui să vă cred?
CONSULATUL BRITANIC, BARCELONA
De ce?
Potrivirea ADN-ului e foarte probabil să…
Dacă era o dovadă, îl puneați sub acuzare, dar nu-mi spuneți asta, nu?
Nu e încă la standardul probatoriu.
Poate nici nu va fi.
Deja luăm în calcul că va trebui să ne bazăm pe alte dovezi.
Dar avem un prim suspect. Căutările devin precise.
Deci, n-a recunoscut?
Încă nu l-am interogat.
Dar știm de la celelalte crime ale lui
că își asumă responsabilitatea doar când nu are de ales.
Cu Stagg, au mizat pe mărturisire.
Știu ce au făcut.
Scopul e găsirea dovezilor solide pentru a dovedi fără dubiu
că Napper e vinovat.
Uite ce e!
Înțeleg că vrei certitudini.
Vreau adevărul.
Despre ziua aia și zilele următoare, când nimeni n-a fost tras la răspundere.
Când știți adevărul,
vă ascult.
Bine.
MARTORUL OCULAR
Un caz nerezolvat de acum 14 ani.
E o investigație care, în peste 15 ani,
a fost redusă și apoi revizuită, iar acum se caută noi dovezi.
Dar, până acum, nu există acuzații noi.
Ce face tatăl tău în seara asta?
Nu-mi pasă.
André? Ești acolo?
Sunt Francisco.
Nu te-am văzut de luni bune. Unde ești?
Ne facem griji pentru tine.
Cum dovedim că Robert Napper a fost în Wimbledon Common
în dimineața zilei de 15 iulie 1992?
Mai întâi, dovedim că nu era unde a spus că era.
Bun. Și unde era?
La muncă. Serco, din Greenwich. Spune că a fost acolo toată ziua.
Mai lucrează acolo foști colegi de-ai lui?
Maistrul. A fost audiat atunci.
Se pare că ținea evidența anuală a turelor angajaților.
- Dar n-a fost găsită cea din 1992. - Da. Merită să discutăm cu el?
- Nu, mă îndoiesc. - Da, și eu.
Dar trebuie să analizăm totul.
Totul și pe toată lumea, de parcă le vedem pentru prima oară!
- Ai urma de pantof? - Da. Poftim!
Tone, avem o urmă de pantof.
E una dintre puținele probe fizice de la locul crimei.
Benno a verificat registrul ca să găsească o potrivire cu pantofii lui Napper, dar…
Nu s-a găsit încălțăminte în camera lui Napper în ziua arestării.
- Nimic. - Și?
Și ne puneam întrebarea
cu ce era încălțat când a fost arestat?
N-a mai ieșit din arest de atunci, nu?
Nu.
N-are cum să poarte încă pantofii, nu?
E închis la Broadmoor de zece ani.
Merită să verificăm.
Cu mare grijă, după tot ce-a fost!
Și nu spui nimănui până nu obținem mandat.
- Da. - Ce e?
Ai obținut mandat pentru o pușcărie?
Alex!
- Ești bine? - Da.
Cum ți-a mers?
Bine.
Da? Și la muncă?
Bine.
Dar ție?
Păi…
Mâncăm acum sau mai târziu?
Iau cina la Anna.
Am venit să iau câteva lucruri.
Bine.
De ce nu mi-ai spus?
- Credeam că ți-am spus. - Când, Alex?
Nu stai pe acasă.
Sunt aici, dacă vrei să vorbim.
Nu prea avem ce vorbi.
Nu știu dacă te interesează dacă poliția m-a contactat, dar…
N-a făcut-o.
E clar că n-au făcut progrese cu noul suspect.
Intru la duș.
Am lucrat acolo în urmă cu peste zece ani.
Și nu puteți spune sigur
dacă Napper era la muncă sau nu în ziua respectivă?
Am o memorie bună, dar…
Și-ar aminti altcineva?
Cum am mai zis, Napper n-a lucrat mult acolo.
Și nu vorbea decât de unul singur.
Fetele stăteau departe de el.
Dar am mai spus toate astea.
Da.
Ați ținut evidența turelor. Așa e?
Da, în garaj. Nici nu știu de ce le-am păstrat.
Era trecut acolo totul.
Le-am dat celorlalți anii 1991 și 1993. Și am aruncat ce-a rămas.
Nici urmă de 1992?
Nu.
Ne mai uităm o dată?
- Nu cred că vrei să intri acolo. - Aveți dreptate. Nu vreau.
- Sunt mari. - Bine.
- Se pun pe perete. - Da.
Mama mă-sii!
Aici, dle!
PLANIFICATOR TURE 1992
- Crăciun fericit! - Da.
Bun! Iată-l!
Robert Napper.
Miercuri, 15 iulie.
A fost liber toată ziua.
Categoric?
George e un om scrupulos. E ferm.
Asta înseamnă că Napper a fost liber toată ziua.
Bun! Acum putem dovedi unde nu era.
Să vedem dacă ne spune unde era!
SPITALUL PENITENCIAR BROADMOOR, ANGLIA
Mersi!
Sunteți avocatul lui?
Corect.
Dacă echipa medicală constată vreo problemă în timpul interviului,
îl opresc imediat.
Bob e fragil. Psihic.
Bob e și prizonier condamnat.
Și suspect de crimă.
De fapt, nu e prizonier.
E pacient.
Sunteți într-un spital, nu într-o închisoare.
Bob, poți să te așezi aici.
- Așa. - Bună, Robert!
Așa! Așază-te!
Așa!
Bun!
Am venit să vorbim cu tine despre Rachel Nickell.
Știi numele ăsta, nu-i așa?
Ai mai fost întrebat despre Rachel, nu?
Rachel a fost agresată sexual și ucisă în 1992.
Grație progreselor științifice,
am identificat ADN-ul necunoscut până acum care a fost găsit pe cadavrul lui Rachel.
Și e al tău, Robert.
Înțelegi ce e ADN-ul?
E unic pentru fiecare, ca o amprentă.
Da. Asta înseamnă că știm că ai avut contact fizic cu ea în acea zi.
Nu-i așa?
Dacă ne poți explica, Robert, asta e șansa s-o faci.
Spune-ne tuturor ce s-a întâmplat!
Ne asculți?
Noi n-am făcut asta.
Cred că ai lucrat la Serco, în Greenwich.
Ei țineau evidența turelor.
Avem dovada că nu erai la muncă atunci.
Asta dovedește și că ai mințit poliția când ai fost întrebat despre ea în 1995.
De ce ai mințit?
Unde erai în 15 iulie?
Robert!
Fără comentarii. Mulțumesc!
Despre ce ai mai mințit?
Ai fost în Wimbledon Common atunci, nu?
Și ai ucis-o pe Rachel Nickell, nu?
- Detectiv Nash! - De ce l-ai cruțat pe băiat?
N-ai mai avut timp și pentru el?
Conform declarației pe care v-am citit-o, clientul meu nu vrea să mai răspundă.
Ai ceva cu mamele? Propria mamă te-a alungat la 18 ani.
- Detectiv Nash! - Ajunge!
- Mulțumim! - Mersi!
E totul în regulă?
Da.
Suntem într-un spital, nu într-o închisoare.
Și vom obține mandat.
Bun!
DEPOZITUL 1
Un bărbat de 40 de ani e interogat pentru uciderea lui Nickell.
O inovație în analizarea ADN-ului a condus la acest suspect.
Se crede că bărbatul e închis la spitalul penitenciar Broadmoor
pentru o altă crimă.
Scotland Yard nu confirmă numele.
Spune doar că e vorba despre un om de 40 de ani
și că asta face parte din ancheta în curs privind uciderea lui Nickell.
Ți-ai ținut promisiunea.
M-ai crescut până la 18 ani și-s întreg.
Chiar ești?
Ce?
Păi…
Ești întreg?
- Da, așa cred. - Da?
Bine. Crezi că ai lăsat totul în urmă?
Discutăm asta acum?
Mi s-a spus: „Are nevoie de onestitate.”
Și am încercat să mă țin de asta.
Și, sincer, Alex,
de la adult la adult…
nu cred că ai făcut-o.
Deloc.
- Vreau doar să-mi văd de viață. - Știu.
Atunci, nu mai trăi în trecut!
Ce înseamnă asta?
Să mă prefac că nici nu s-a întâmplat, cum faci tu?
- Știu ce s-a întâmplat. Am fost acolo. - Dar nu știi cine a făcut-o.
Sau de ce e încă liber.
Nu știm adevărul, Alex.
Și, până nu-l aflăm, nu putem avea liniște sufletească.
- Liniște sufletească? - Pentru amândoi.
S-ar putea să n-o obții. Îți pierzi timpul.
Trebuie să te împaci cu asta.
Și să-mi văd de viață?
Asta crezi tu că faci? Cauți răspunsuri în religie?
Nu e religie. E credință.
Și găsirea drumului tău.
Sau poate doar ai găsit o diversiune.
Orice aș face, nu mai e problema ta.
Bine.
- Domnule? - Ce e acolo?
Maro!
Așa cum i-a descris martorul. Bun!
Să-i ducem la experți!
Fir-ar să fie!
Da. Ia și asta!
Sigur ești pe drumul cel bun.
Când Alex a fost examinat,
i-au găsit în păr mai multe particule mici de vopsea metalică.
Vopsea roșie.
Cum putea să se transfere?
Nu știm asta încă, dar de ea se folosea Napper la crime, nu?
Și mai bine, mostrele din părul lui Alex încă există.
Care e vestea proastă? Mereu e una.
Vestea mai greu de acceptat e că testele vor și distruge particulele.
Practic, avem o singură șansă.
Dacă nu merge, dovezile sunt pierdute de tot.
Ne trebuie o potrivire aici și la pantofi ca să-l acuzăm.
Da. Legat de pantofi,
încă nu s-au uitat bine, dar ei cred că mărimea e greșită.
Ce porcărie!
Totuși, se duc cu ei în parc
ca să-i testeze în condiții identice, așa că ținem pumnii strânși.
Da, foarte științific!
Șefu'!
La telefon.
- Criminaliștii? - Au cerut cu tine.
E o citație, Robert.
Poliția te acuză de uciderea lui Rachel Nickell.
Noi n-am făcut asta.
Bine.
Cine era la telefon?
Tată!
Poliția.
L-au acuzat?
Vor să știe dacă venim la proces.
Doar n-o să te duci, după tot ce-a fost!
Nu vreau să-i mai cred pe alții.
- Vreau să văd personal. Și tu ar trebui. - N-are legătură cu noi.
Au spus că probabilitatea ca acest ADN să fie al altcuiva e de 1 la 12 milioane.
Nu merg, tată.
Punct! Nici tu n-ar trebui.
Un bărbat de 41 de ani acuzat de uciderea lui Rachel Nickell a fost arestat.
Robert Napper a apărut prin apel video de la spitalul de psihiatrie,
unde rămâne până la audiere.
Tată!
- Tată! - Știu!
Au știut tot timpul unde suntem. Au așteptat o scuză.
Am încercat să-i alung, și nu merge. Gata!
Dacă discuți cu mine, ceilalți te lasă în pace.
Nu mai avem nimic de spus.
- Vă pierdeți timpul. - Vă putem plăti.
- Du-te dracului! - Alex!
Tu ești, Alex?
Am chemat poliția. Ne-ați încălcat proprietatea. Plecați!
Au vorbit cu vecinii. Până diseară, tot orașul află.
- Și? - Și Anna?
Ce-i cu ea?
Nu i-ai spus, nu? N-ar trebui să audă de la tine?
Alex!
Alex, ce faci? Sunt Pete Collier de la The Sun.
Acordă-mi două minute!
Mama ta pare că era minunată.
Îmi amintesc chipul ei,
dar, cel mai mult, îmi amintesc ce simțeam…
Simțeam că mă iubea foarte mult,
iar eu o iubeam la fel.
Și încă îi simt mirosul.
I-am păstrat parfumul.
De ce nu mi-ai spus?
E dintr-o altă viață.
Și nu-s obișnuit să vorbesc despre asta.
Tatăl meu a fost mereu atât de…
Geanta de la ușă…
E mereu gata să fugă.
Și acum v-au găsit?
Ce urmează?
De data asta, nu voi fugi.
Știu că multe persoane ți-au pus întrebări.
Înțelegi de ce, nu?
Știu că e milionar.
De asta se tot întorc. Știu despre familia lui.
Și familia ta, Bob? Aș vrea să știu mai multe despre ea.
Toți sunt oameni importanți.
Știu că tatăl tău a fost special pentru tine.
L-ai admirat.
Ei nu cred asta.
Că eu… că el a câștigat Premiul Nobel pentru Pace.
Asta fiindcă nu le-a spus totul.
Tatăl tău te-a părăsit, nu?
Unele numere s-au dublat.
Deci anii ăia ar fi fost de două ori mai lungi decât ar fi trebuit.
Am observat că, în ultima vreme, ai fost foarte preocupat de cifre și alte gânduri.
Dar de ce crezi că e așa?
De ce ți-e așa de teamă, Bob?
Toți banii sunt în bancă. În Sidcup.
Banii din Războiul stelelor.
Aș vrea să vorbim despre Rachel. Cred că te-ar putea ajuta.
N-o să te întreb dacă ai ucis-o. Nu e treaba mea ca psihiatru.
Treaba mea e să te ajut să înfrunți adevărul.
Ai putea crede că asta înseamnă că stai aici mai mult.
Poate chiar pentru totdeauna.
Dar, într-un mod diferit,
te-ar putea elibera.
Cred că ar putea fi o șansă reală, Bob.
Ca să începi să progresezi.
Și familia lui Rachel?
Sunt sigur că va însemna mult pentru ei să afle adevărul.
Și băiețelul ăla?
Nu merită să știe ce a pățit mama lui?
Și băiețelul din tine, Bob?
E încă acolo, nu?
El ce merită?
Unde e Alex? S-a întors la Londra? S-a dus la proces?
Crezi că se va face dreptate acum?
- Unde e Alex? - Vrem doar să vorbim! André!
André, vrem să lămurim totul.
NEW SCOTLAND YARD, LONDRA
Dle Hanscombe!
André, sunt comandantul Campbell. Regret că te-am făcut să aștepți atât!
Ați întârziat ore bune.
A intervenit ceva.
Te rog, ia loc!
- Vă țin minte. - Da?
Poate. Deși am stat doar pe margine în timpul anchetei inițiale.
Am vrut să ne vedem fiindcă ar trebui să auzi anumite lucruri
înainte să afle presa.
Lucruri?
Despre dl Napper.
Se pare că a avut contact cu diverse autorități
când era copil și ulterior, înainte de faptele grave.
Vreau să te asigur
că a intrat în atenția poliției pentru infracțiuni relativ minore.
Totuși,
mă tem că ne putem aștepta de la prietenii noștri din presă,
și știu că ați avut conflicte,
să facă din țânțar armăsar.
Spuneți că îl știați de dinainte să comită crimele?
Acum, e limpede când privim în urmă.
Dar adevărul e că nimeni nu putea prevedea adevărata amploare a infracțiunilor lui.
Te rog să nu interacționezi cu presa legat de asta, pentru binele tău.
Știi cum e presa.
Cel mai important acum e să vi se facă dreptate, așa cum meritați.
E singurul țel.
Pentru noi toți.
Mersi că ai venit!
CURTEA PENALĂ THE OLD BAILEY, LONDRA
Salut!
Liniște în sală! Ridicați-vă, vă rog!
Vă rog să luați loc!
Acuzatul să se ridice!
Robert Clive Napper,
sunteți acuzat că, în 15 iulie 1992,
în parcul Wimbledon Common, din Londra,
ați ucis-o pe Rachel Nickell.
Cum pledați?
Nevinovat
pentru crimă.
Dar…
vinovat
pentru responsabilitate redusă.
Scuze!
Vinovat pentru omor din culpă cu responsabilitate redusă.
Dl Napper a suferit de Sindromul Asperger din copilărie
și apoi schizofrenie paranoidă.
Dar psihoza lui a fost evidentă încă din 1989,
când a fost internat în spital după o tentativă de suicid.
Crede că are puteri telepatice.
Spune c-ar fi fost împușcat în genunchi de Armata Republicană Irlandeză
și că și-a pierdut degetele când dezamorsa o bombă.
Spune că degetele i-au crescut din nou pentru că a inhalat vapori cu sclipici.
Dle Napper, ridicați-vă!
Ați înjunghiat-o pe Rachel de 49 de ori.
În tot acest timp, Alex era acolo.
După părerea mea, urmele de pe fața lui dovedesc
că l-ați smuls de lângă mama lui.
Faptul că n-a fost ucis precum Jazmine Bisset
poate fi aproape sigur explicat
de frica dvs. de a nu fi prins stând prea mult într-un loc.
Abia acum, la vârsta adultă,
Alex află că cel care i-a ucis mama
a fost adus, deși cu întârziere, în fața justiției.
E posibil ca acum să poată închidă un capitol lung și istovitor din viața sa.
În opinia mea, sunteți un om foarte periculos.
Vă veți întoarce imediat la Broadmoor
și nu veți mai fi eliberat,
decât dacă nu veți mai pune în pericol siguranța publică.
E puțin probabil să se întâmple asta.
Aveți ceva de spus?
Clientul meu vrea să-și ceară scuze prietenilor și familiei lui Rachel Nickell
pentru fapta îngrozitoare.
Și lui Colin Stagg, care a fost acuzat pe nedrept de crimă.
Să fie dus în arest!
Să-i transmită cuiva băiețelului scuzele mele!
André!
Cred că ești mulțumit de verdict.
În sfârșit, poți lasă totul în urmă.
Comisarul adjunct Yates va spune câteva cuvinte presei.
Voiam să te întreb dacă vrei să adaugi ceva.
După atâția ani, asta e tot ce aveți de spus?
Pardon?
De ce a durat atât, comandante?
Puteați să-l opriți înainte să mai ucidă pe altcineva, nu?
- Cred că… - Nu-i așa?
Nu, n-am nimic de spus.
Nici presei și, cu siguranță, nici dvs.
Un bărbat a recunoscut uciderea lui Rachel Nickell.
Poliția recunoaște în mod șocant că Napper putea fi oprit.
A avut șanse să-l aresteze.
În sfârșit, putem spune
că i-am făcut dreptate lui Rachel și familiei ei.
Mă întorc la dl Colin Stagg.
În august 1993, a fost acuzat pe nedrept de uciderea lui Rachel
și îmi cer scuze azi față de el.
Recunoaștem impactul imens și continuu pe care l-a avut asta asupra vieții sale.
Acum se cuvine să recunoaștem
munca dedicată și profesionistă a echipei actuale de anchetă
care ne-a adus în acest punct.
Au fost exigenți în atenția acordată detaliilor
și perseverenți de-a lungul multor ani
pentru a găsi dovezile care l-au adus în fața justiției.
Astăzi a ieșit la iveală felul în care a evitat să fie prins,
grație mai mult incompetenței sistemice a Poliției Metropolitane
decât vicleniei ucigașului.
De ce și-a cerut scuze dacă n-a influențat sentința?
Omul ăla nu e sănătos, Alex.
Știm asta de mult timp.
Nu-s sigur că știe de ce a zis-o.
Încă mai cauți răspunsuri, nu-i așa?
N-am nevoie de alte sfaturi.
Procesul nu…
Procesul nu înseamnă nimic pentru mine.
Și Robert Napper?
Dacă eram în locul tău, eu mă întrebam de ce.
La ce te referi?
De ce a făcut-o?
Pentru că e bolnav?
A fost alegerea lui.
Dar de ce?
Meriți o explicație.
LONDRA
Dnă dr. Monroe!
- Putem vorbi puțin? - Sunt în întârziere.
L-ați tratat pe Napper, nu-i așa? Ați fost unul dintre doctorii lui.
Nu mai am nimic de declarat presei.
Nu sunt ziarist.
Sunt Alex Hanscombe, fiul lui Rachel Nickell.
Vreau să vă răpesc doar 15 minute. Vă rog!
Nu-ți pot spune nimic nou care să nu fie deja în spațiul public.
Mi-ați putea spune cine e și cum e.
Sunt foarte puține de spus.
Am auzit că a fost terorizat la școală, că părinții lui se certau mult.
E puțin spus.
Robert era cel mai mare.
El și mama lui au dus greul când tatăl său era beat și violent.
Sindromul Asperger i-a fost diagnosticat târziu în copilărie,
iar asta a contribuit la izolarea sa.
Și, pe la 12 ani, a fost grav atacat.
Fapta a fost reclamată.
Omul a fost acuzat.
Robert a fost violat în pădure de un prieten de familie.
De ce ataca femeile?
De ce alegea mamele cu copii? Nu-ți pot spune pentru că nu știu.
Înțeleg că nu puteți ști.
Vreau să spun că el n-a vorbit niciodată despre crimele lui.
Cu nimeni, din câte știu.
Cred că e posibil să fi fost violent față de mama lui
din cauza plecării tatălui.
Și o pedepsea de fiecare dată,
folosindu-se de femeile care erau mămoase,
așa cum mama lui n-a fost cu el.
Deci, spuneți…
că o vedea pe mama lui în a mea?
Posibil.
Poate de asta te-a lăsat în viață.
Se vedea în tine.
Își amintește?
Își amintește ce a pățit?
Așa cred.
Deși are puține amintiri din copilărie.
Copiii traumatizați și neglijați au memorie autobiografică slabă,
și evenimentele pe care și le amintesc alții,
precum aniversări, Crăciunuri,
în mare parte, n-au existat,
așa că e un gol acolo.
Eu am multe amintiri de dinainte și după acea zi.
Atunci,
probabil că te-ai simțit ocrotit și iubit.
Alex!
Salut!
Ce e asta?
Sincer, n-am știut dacă să ți-o arăt, dar ne-a fost adresată amândurora.
A fost trimisă anonim de la Parchet.
Se pare că poliția nu ne-a spus totul.
Toate astea spun în detaliu fiecare șansă ratată de ei.
Așază-te!
Fiecare șansă ratată de a-l prinde,
înainte să vă atace pe voi și pe alte o sută de femei.
Sunt mai multe decât a spus presa.
De exemplu, în 1989, mama lui a sunat la poliție
și a spus că el a mărturisit un viol, dar nu s-a investigat.
La un an după ce a ucis-o pe mama ta, poliția l-a prins în grădina unei tinere.
N-au făcut decât să-l ducă acasă.
Trei luni mai târziu, le-a ucis pe Jazmine și Samantha.
Continuă la nesfârșit. Greșeală după greșeală.
Șansă ratată după șansă ratată.
Și asta ai sperat? Asta îți aduce liniște sufletească?
Nu, Alex, doar că…
Au greșit față de noi. Asta o dovedește. Și mâinile lor sunt pătate de sânge.
S-a greșit și față de el.
Poftim?
Nu știi de ce m-am dus la Londra.
- M-am întâlnit cu doctorul lui. - Cu doctorul? Cu psihiatrul? De ce?
Se pare că a pățit lucruri groaznice.
- Dar asta nu scuză nimic. - Poate mai rău decât…
Nu te compara cu el! Nu ești deloc ca el.
Asta e ideea!
E greu să faci alegeri bune când nimeni nu ține la tine.
Eu am fost iubit.
De mama. Tu mi-ai fost mereu alături.
Ți-am spus odată că nu te respect și am vorbit serios.
Nu mai simt asta.
Te respect pentru tot ce ai făcut.
M-ai ținut în viață.
Nu, Alex.
Tu m-ai ținut în viață.
Vom prețui ce am câștigat.
E singura cale înainte.
Mama ta ar fi foarte mândră de tine.
Poate așa reușim.
Ce?
Să transformăm ceva negativ în ceva pozitiv.
Cum?
Încă nu știu, Alex, dar…
Orice ar fi, știu că nu pot reuși fără tine.
Toată viața, mi s-a spus că ucigașul mamei m-a cruțat,
că mi-a dat o a doua șansă.
Dar nu cred că el m-a lăsat să trăiesc.
Iubirea a făcut asta.
Ce interesant! Nu-i așa?
Vrei să mai urci în mașina de pompieri?
Ce e acolo?
- Ce ai acolo? - Ce e în spate?
- Un ciocan. - Da?
Da.
Hai, Sam, să mergem la chioșc de îndată!
Și am plecat! Pa!
Sunt în spatele tău.
- Nu cred că ești acolo. - Te iubesc.
FOLOSINDU-SE DE DOSARUL TRIMIS DIN INTERIORUL PROCURATURII,
ANDRÉ ȘI ALEX AU INTENTAT PROCES POLIȚIEI METROPOLITANE.
ASTA A DUS LA UN RAPORT INCRIMINATOR AL COMISIEI INDEPENDENTE DE CONTROL.
SE MENȚIONEAZĂ „DECIZII PROASTE ȘI ERORI”.
FĂRĂ ACESTE ERORI, NAPPER AR FI PUTUT FI PRINS
ÎNAINTE SĂ LE UCIDĂ PE RACHEL, SAMANTHA ȘI JAZMINE
ȘI ÎNAINTE SĂ COMITĂ VIOLURI VIOLENTE.
O ANCHETĂ INTERNĂ A GĂSIT ERORI MAJORE,
DAR NICIUN AGENT N-A FOST SANCȚIONAT DISCIPLINAR.
TEHNICA DE OPTIMIZARE A ADN-ULUI CREATĂ PENTRU RELUAREA CAZULUI
A FOST FOLOSITĂ ȘI PENTRU REZOLVAREA ALTOR CAZURI.
ANDRÉ ȘI ALEX LOCUIESC ÎN SPANIA
ȘI SUNT UNIȚI DE CREZUL LOR ÎN FORȚA CREDINȚEI, SPERANȚEI ȘI IUBIRII.
SUNT MAI UNIȚI CA NICIODATĂ.
BAZAT PE LETTING GO DE ALEX HANSCOMBE
Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică