TIDLIGERE
- Alle ut! - En fot!
Der var hun, som Perugia selv.
Jeg skulle gi rettferdighet.
Skyldig!
Nei, vær så snill!
Hvor faen er dagbøkene mine?
Foxy Knoxy. En amerikansk heks.
Kjenner du en mann ved navn Rudy Guede?
Hans fingeravtrykk og DNA er over hele åstedet.
Fant de morderen?
Han er kjent for stoffmisbruk og aggresjon mot kvinner.
Hvorfor prøver de fortsatt å ta datteren min?
Vet du hva advokatene fortalte meg?
Rudy Guede ranet en barnehage fem dager før drapet.
Hvorfor var han ikke i fengsel? Da ville...
Meredith ville vært i live.
De tar feil. Amanda var ikke der.
Hun har ingenting med det å gjøre.
Jeg kommer kanskje aldri ut herfra.
Du må begynne å akseptere et liv uten meg.
- Jenta mi, hun orker ikke kjempe mer. - Hun klarer seg.
Hvis jeg skal miste henne uansett, hva er poenget?
Jeg er livredd for å håpe.
Det tar livet av meg.
Hun er uskyldig.
Min jobb er å se mørket
og bringe det inn i lyset.
Når vi kommer ut herfra, drar vi til Gubbio.
Jeg vil ha lunsj og middag.
Amanda, hvordan er det å være hjemme igjen?
Jeg tenker at jeg fortsetter med livet mitt,
og så er det øyeblikk der jeg ikke kan det.
Alle hater meg. Selv folk som tror jeg er uskyldig.
Fengselet mitt var alltid den falske historien om meg, monsteret.
Det var bare én ting jeg kunne gjøre.
Gå til opphavsmannen.
20. april 2019, kl. 18.22
Dr. Giuliano Mignini
Hva er dette? Det er fullstendig upassende.
Hun tar kontakt.
Hvorfor det?
Dette er... nei. Dette skjer ikke.
Vennligst fjern det.
Det er ikke miltbrann, det kan jeg forsikre deg om.
Du har blitt glad i henne. Jeg skjønner det.
Jeg ser også hvordan det gjør deg blind. For hva hun er i stand til.
Jeg lar meg ikke fange.
Men hva kan hun ønske av meg?
Hva står det?
Hvis du åpner det, finner du det ut.
Hr. Mignini, jeg har lenge villet kontakte deg.
Jeg har alltid håpet å få muligheten til å kontakte deg
utenfor avhørsrommet og rettssalen,
der vi ble tvunget inn i de
motstridende rollene gitt oss av rettssystemet.
Aktor og tiltalte.
Jeg har alltid mistenkt at dette gjorde det umulig
for oss å se og forstå hverandre.
Da jeg var 20, da jeg var fengslet og i retten,
virket du som en mektig og skummel mann som ville ødelegge livet mitt.
Men da jeg så intervjuer med deg, innså jeg at bildet av deg var feil.
Det var flatt og todimensjonalt, som medias bilde av meg.
Jeg så på deg som en mann, ikke bare som aktoren min.
En far til døtre med ekte motivasjon.
Jeg så en mann som ikke var ond.
Og jeg er heller ikke et monster.
Det er vanskelig. I hverdagen min føler jeg ofte
at det jeg opplevde i Italia, er i fortiden.
Men så kan jeg plutselig føle meg midt i det igjen.
LEKSIKONENES KRIG
Som jeg fortsatt er i fengsel og i retten.
Selv i mine lykkeligste øyeblikk,
når jeg er omgitt av omsorg,
omgitt av kjærlighet og familie,
er jeg hjemsøkt av minner om hjelpeløshet,
ensomhet og sorg, og følelsen av at jeg blir jaktet på.
Selv i tider med gode utsikter blir jeg torturert av spørsmålet: "Hvorfor?
Hvorfor skjedde dette med meg?"
Jeg håper at ved å snakke med deg, vil jeg finne svaret.
Herregud, Chris. Han skrev tilbake.
Hva sier han?
Amanda.
Etter det tredje brevet du sendte meg, kunne jeg ikke la være å svare deg.
Ingen i karrieren min har kalt meg "aktoren min".
Ingen tidligere tiltalt har omfavnet meg slik du gjorde.
Når det gjelder snakk om rettssaken, kan vi ikke gå tilbake i tid.
Men jeg har ikke sluttet å reflektere siden da.
Og selv om jeg setter pris på din åpenhet,
vil jeg aldri tillate at min profesjonelle adferd blir forvrengt,
ikke engang delvis, i "forståelsens navn".
Med vennlig hilsen Giuliano Mignini.
- Herregud, Chris. - Hva?
Han vil ikke diskutere saken med meg, men så ber han meg se på dette.
Maigret lider fordi han satte en uskyldig mann i fengsel.
Du må høre på dette.
Mignini ba meg se på dette.
"Når du sirkler rundt en løsning
og du ikke forstår det,
er du fristet til å finne opp, til å skape en skyldig part.
Men i det øyeblikket du gjenåpner øynene for fakta,
blir de feilaktige."
Fy faen!
Amanda Knox' romkamerats morder ble løslatt fra fengsel i dag.
Deres tiltalte ble dømt og fengslet.
Nasjonale overskrifter og debatt...
Guede har bedt advokatene om...
Dømt til 30 år for overlagt...
...redusert til 45 dagers fengsel.
...bedyret sin uskyld og sa at Amanda...
- Amanda Knox. - Amanda Knox.
Har du en kunngjøring?
24. november 2021, 17.02
Du inviterte pappa og mamma? Du har nyheter.
- Du er gravid igjen. - Hva? Seriøst?
- Nei. - Vennen.
Nei, det er jeg ikke.
Jeg vurderer å dra tilbake til Italia.
- Hva? - Hvorfor?
Hva snakker du om?
Jeg har skrevet brev med Giuliano.
- Giuliano. - Mignini.
- Siden når? - En stund nå.
- Amanda. Hva faen? - Hvorfor skulle...
- Kom igjen, Chris. - Seriøst?
Jeg mener, hvorfor?
Å hate ham for alltid hjelper meg ikke å forstå noe.
- Hva er det å forstå? - Ham.
Hvorfor han kom etter meg. Hvorfor han hatet meg.
Hvorfor han ignorerte bevis.
Fordi han er ond. Et troll.
- En drittsekk. - Dette, ja.
Hva har han sagt til deg?
Vi snakker om mye. Vi snakker om familiene våre.
Snakket du om oss med ham?
- Vi skal møtes. - Herregud.
- Hva? - Møte deg? Hvor skal dere møtes?
Perugia? Du kan ikke dra tilbake dit.
- Jeg vet det. - Folkene der
- er fortsatt ute etter blod. - Ja. Jeg skal ligge lavt.
Men du viser deg for ham.
Mannen som kastet deg i fengsel uten bevis.
Det er ti år siden du ble fri.
Hvorfor går du ikke bare videre?
Det er lett for deg å si, Chris.
Du har ikke ordet "morder" skrevet i ansiktet.
Du ble frikjent, vennen. Det er over.
Men det er det ikke.
Visste du at Rudy Guede ble løslatt fra fengsel i dag?
Hva? Hvorfor sa du ikke noe?
Vet du hva første overskriften vi leste var?
"Amanda Knox' romkamerats morder er løslatt."
Ikke "Meredith Kerchers morder løslatt", ikke"Rudy Guede fri".
Drapet på Meredith diskuteres alltid i sammenheng med Amanda.
Folk er fiksert av henne,
og de har glemt alle andre.
Hun legger også ut mye dritt som gjør folk sinte.
- Hun ble bevist uskyldig. - Men folk tror fortsatt hun var involvert.
Og tro meg, jeg har brukt timevis på å krangle med dem på nettet.
Seriøst? Krangler du i timevis på nett?
Hvem bryr seg om hva idioter på internett synes?
Ville du ikke brydd deg om millioner av folk trodde du var morder?
Du ville gjort alt for å endre det.
- Når ble du eksperten? - Chris.
- Du var ikke der. - Nei, jeg er her nå.
- Hun trenger dette. - Ok.
Med all respekt, hvordan kan hun trenge dette?
Denne fyren er farlig, og han er hevngjerrig.
- Vær så snill. - Amanda, du gjør det bra.
- Livet ditt er fullt. - Du er mor.
Nå har du en vakker liten jente. Hvorfor kan du ikke bare...
Bare fokusere på det?
Det er akkurat det jeg gjør.
Vet du det første jeg sa til Eureka da hun ble født?
Jeg sa: "Beklager. Jeg beklager at jeg er moren din."
Vennen.
Denne skyggen jeg har levd under siden jeg var 20,
skal jeg akseptere at datteren vår også må leve under den?
Jeg vil ikke vente til hun kan lese om den selv.
Ondartet dritt om meg på nettet.
Det vil skje på lekeplassen.
Så snart en sladrete forelder forteller ungen hvem jeg er,
vil hun ha så mange spørsmål som jeg ikke har svaret på.
Dette møtet med Mignini kan gi meg et. Greit?
Og om det er en sjanse for at han endelig ser meg
og at vi kan starte på nytt, er det verdt det.
Kan vi snakke?
Kødder du med meg nå?
Jeg forventet ikke at du skulle forstå.
Hvordan kan du gjøre dette mot oss?
Etter alt vi har vært gjennom. Mot mamma?
Aner du hvor vanskelig det var?
Kampen for å få deg tilbake drepte henne nesten.
Og jeg vet ikke om du kan legge merke til det,
men mamma og Chris sov ikke i samme seng på et år
- etter du kom hjem. - Hva for noe?
Hva trodde du det var?
Femten måneder med jetlag som holdt ham på sofaen?
Chris var ungkar i Italia
i tre år, så han kunne være der og besøke deg.
De visste ikke hvordan de skulle bo sammen.
Det er ikke min feil, Deanna.
Ingenting er din feil. Ikke på Amanda Show.
Det er urettferdig.
Det som ikke er rettferdig, er at jeg måtte slutte på skolen,
at Ashley bokstavelig talt slåss med klassekamerater.
Delaney fikk panikkanfall.
Eksplosjons-radiusen for at du skulle til Italia var ganske stor.
Igjen, jeg beklager alt dere gikk gjennom.
Det gjør jeg. Men det var jeg som havnet i fengsel, og jeg er fortsatt i fengsel.
Gi deg.
Du vil gjøre hva faen du vil, ikke sant?
Nei. Politiet kan ikke foreslå.
Bare et øyeblikk.
Gråter hun?
Kan jeg få forklare meg?
Kan du se på meg et øyeblikk?
- Du er her ennå. - Ja.
- Jeg hjalp moren din med å rydde opp. - Jaså?
Ja. Chris spilte videospill.
Trenger du tid?
Nei, hun sover.
Sover du?
Ja. Jeg husker de tidlige årene. De tar på.
Du har ingenting å beklage for.
Det knuste hjertet mitt å høre at du sa det til Eureka.
Du er en fantastisk mor. Hun er heldig som har deg.
Du er den sterkeste personen jeg vet om.
Pappa.
Og Gud vet at du har bevist at du kan klare deg selv.
Men nå som du er fast bestemt på å dra til Italia,
må jeg si at dømmekraften din om å gi deg tilbake til ham...
Beklager. Jeg stoler bare ikke på Mignini.
Jeg ber deg ikke stole på Mignini. Jeg ber deg om å stole på meg.
Forrige gang jeg ga deg min velsignelse,
gikk det ikke så bra.
Kan ikke la være å dra.
Da blir jeg med deg.
Ikke faen om jeg lar deg sette fot i det landet igjen uten meg.
Amanda, jeg liker ikke dette.
16. juni 2022, 06.51
- Jeg liker ikke dette i det hele tatt. - Dette er planen.
- Hvis du ber meg slappe av... - Jeg ber deg ikke om å slappe av.
Jeg ønsker at du skal slappe av, men jeg ber deg ikke om å slappe av.
Ok, nå gjelder det.
Akkurat som vi snakket om. Ikke rør deg. Ikke lag lyd.
Hvis de ser deg, ringer de. Gjør de det,
jaktes du på etter 10 minutter.
Han jakter på henne allerede. Han sluttet aldri.
Det vil han aldri. Og her er vi, på vei rett inn i armene hans.
- Mamma, kan du være så snill... - Det er en felle.
Det er ikke en felle.
Det er en felle som monsteret har satt for deg, og du går inn i den.
- Vi bør bare snu, Amanda. - Vi drar ikke tilbake.
- Hva skjer? - Kuh-nox!
- Hva skjer? Nei! - Hva faen er det som foregår?
- Nei! Chris! - Ikke...
- Ikke gjør det! - Nei.
- Amanda! - Mamma!
Slipp henne!
Amanda!
- Det går bra. - Hva skjer?
- Hvor er jeg? Hvor er vi? - På et skjulested i Italia.
- Beklager. - Ikke si det.
Beklager.
Du er klar for dette, ok?
Du vil gjøre det bra i morgen.
Jeg vet ikke hva jeg gjør her.
Lurer jeg meg selv?
Reiser jeg herfra mer ødelagt enn da jeg kom?
- Du er ikke ødelagt. - Er jeg ikke?
Jeg vil at Giuliano Mignini skal si unnskyld.
At han skal innrømme at han såret meg. Det er...
Hvis du går inn dit og trenger noe fra ham,
vil du mislykkes.
Ja. Jeg kan ikke mislykkes.
Amanda.
Du er her!
Se på deg!
Ble dere forfulgt?
Nei, jeg tror ikke det.
Å, babyen!
Hei, fru Mellas.
Velkommen.
Amanda, vi må gå, vi har ikke mye tid.
- Er han her? - Ikke ennå.
Jeg blir her på denne benken.
Jeg vil aldri se ansiktet hans igjen.
Christopher, du kan vente her.
Jeg blir her.
- Ok? - Greit.
- Elsker deg. - Elsker deg også.
Ha det, vennen.
Bli med meg.
Ok.
Jeg lar ham snakke først.
Jeg skal la ham si alt han har å si,
og så skal jeg snakke.
- Akkurat. - Ok.
Herregud. Jeg er nervøs.
Hei, Amanda.
Aktoren min.
Du kom.
Du kom. Fra den andre siden av verden, for min skyld.
Har du sommerfugler?
Unnskyld meg?
I magen.
Ja, jeg har vel det.
Du tok med den lille skatten din.
Jeg liker ikke å være borte fra henne.
Selvfølgelig.
Skal vi sette oss?
Kom, Amanda.
Hvis du vil begynne...
Jeg er her for å høre på hva enn du...
Damene først.
Beklager.
Jeg har forberedt noen notater...
Du gjorde en forferdelig feil.
Og jeg og mange andre led unødvendig på grunn av det.
Du fratok Merediths familie en avslutning.
Du fengslet uskyldige mennesker feilaktig.
Og du malte meg som en seksuell avviker og morder i offentlighetens fantasi.
Det går bra, Amanda.
Men jeg lærte noe av den opplevelsen.
Jeg lærte hvor lett det er for oss å bare se det vi vil se.
Å gjøre andre til pappfigurer...
...til djevler og helgener.
Jeg har også gjort det.
Da jeg var i retten, var du en skremmende mann
som bare hadde ett mål, å ødelegge livet mitt.
Men jeg vet at dette bildet av deg er galt.
Det er like flatt og todimensjonalt som Foxy Knoxy.
Du har sagt dette til meg.
Hva?
Du sa dette til meg i ditt første brev.
Men du må si det igjen.
Jeg kom ikke hit for å bevise at du tok feil.
Jeg tror du handlet med ekte, edle motiver,
selv om du forårsaket enorm skade.
Og jeg tror at du prøvde å bringe rettferdighet til en sørgende familie.
Og jeg vil at du skal vite at jeg ikke hater deg.
Det krevde mot å komme hit.
Vi har dette til felles.
Tror du det er lurt av meg å snakke med deg i det hele tatt?
Gitt de brutale angrepene rettet mot meg
av Knox-PR-maskinen?
I mine 41 år i tjeneste
opplevde jeg aldri slik hensynsløs bakvaskelse mot meg.
Jeg vet du følte deg urettferdig gjort til skurk av amerikansk presse.
Jeg var den korrupte middelalder-inkvisitoren.
Jeg fikk skylden for alt. Aldri har jeg blitt så opprørt.
Folk som prøver å tjene på å ødelegge ryktet mitt.
Kan bare forestille meg hvor vondt det kan være.
Så tar du kontakt med meg.
Sier "aktoren min" med slik ømhet.
Jeg innrømmer at det rørte meg.
- Det var en feil. - Unnskyld?
Det var en språklig feil.
På engelsk. Vi sier "aktoren min", uten at det innebærer ømhet,
det betyr bare "aktoren i saken min".
Og som du vet, er det ting vi sier på engelsk
som ikke har en eksakt motpart på italiensk.
Som: "Vi ses senere."
Virkelig modig.
Bare et øyeblikk.
- Hva skjer? - Jeg vet ikke.
Hvem ringer han?
Jeg vet ikke.
Jeg er redd.
- Jeg føler det går bra. - Gjør du?
- Men du kan dra når som helst om du vil. - Ok.
- Vær rolig, Amanda. - Jeg prøver.
Jeg må beklage.
Jeg må fortelle kona mi når hun skal ta pillene sine.
Bare vær så snill å si det. Er politiet på vei?
Hva?
Hva tror du dette er?
Kjære deg, du ba om dette møtet.
Trodde du jeg ville bruke dette møtet til å lokke deg i fella?
Nei. Men folkene mine, familien,
- alle tror at... - Ikke sant? Det er dette jeg mener.
Vi arresterer ikke bare folk uten grunn her.
- Skal vi ikke sette oss? - Denne saken har vist meg
den mørke siden av USA.
Det er uvitenhet. Det er berettigelse.
Du må forstå, Amanda, at tiltalen mot deg ikke var personlig.
Da du ba om livstidsdom for meg, føltes det ganske personlig.
Dommene jeg ber om, gjenspeiler ikke hjertet til personen som står til rette.
De reflekterer forbrytelsens alvor, og forbrytelsen mot Meredith var alvorlig.
- Men jeg drepte henne ikke. - Amanda,
jeg gjorde min plikt i god samvittighet, gitt faktaene jeg hadde da.
Jeg ser på deg, du er fri nå. Gjort er gjort.
Hvorfor er du her, dr. Mignini?
- Hva mener du? - Hvorfor kom du hit i dag?
Fordi dette møtet er ekstraordinært.
- Dette er noe som ikke skjer. - Så jeg er en kuriositet?
Du ville se hvordan jeg er blitt?
Jeg begynte å bry meg om deg gjennom brevene.
Hvorfor sendte du meg Maigret?
For å hjelpe deg å forstå meg og rollen min.
Ikke for å innrømme at du tok feil?
Amanda, da jeg kom til deg,
hadde politiet allerede tatt noen avgjørelser.
Etterforskningsfeil.
De var ikke vant til saker av denne størrelsen.
- Medieoppmerksomheten, presset. - Ikke jeg heller.
Det var vanskelig for deg. Jeg vet det.
Folk tror jeg er et monster.
- Jeg kalte deg aldri monster. - Foxy Knoxy.
"Femme fatale, horete, luciferina?"
Jeg kalte deg ikke "luciferina". Det var Pacelli.
Det trengte du ikke. Du plasserte meg på åstedet.
Snakket om at jeg torturerte og hånet Meredith.
Amanda, det var min tilnærming til forbrytelsen.
En etterforsker må omhyggelig rekonstruere en tidligere hendelse
- som han ikke observerte. - Ja, med bevis, håper jeg.
Det er her du tror du vet, men du vet ikke.
Først blir en etterforsker styrt av sitt resonnement,
men også av hypotesen som åstedet antyder for ham.
Og han må følge hypotesen sin og være klar til å se på den
når han innser at antagelsen er vilkårlig og ikke bevist.
Men antagelsen din var vilkårlig og ikke bevist.
- Jeg fulgte bevisene. - Hvilke bevis?
Det var mye bevis, Amanda.
BH-låsen, det iscenesatte innbruddet.
- Jeg iscenesatte ikke et innbrudd. - Vær så snill.
- Vær rolig og lytt. - Nei.
Din tilknytning til teorien om at innbruddet ble iscenesatt,
er feilen som alle dine fantasier om meg vokste fra.
Det var en linse. Partisk.
- Vær så snill. - Ikke noe av DNA-et mitt på åstedet.
Du sa jeg vasket bort spor
av mitt eget usynlige DNA mens jeg lot Guedes være intakt.
Det er umulig. Det er partisk.
Fraværet av bevis er ikke bevis på ditt fravær.
Du sa jeg var i en kjærlighetstrekant med Rudy basert på ingenting.
Hadde ikke nummeret hans, visste ikke navnet hans.
I avhør sa Rudy alltid at han var tiltrukket av deg.
Og du sa at jeg drepte Meredith på grunn av hva?
Sjalusi? Hygiene?
Meredith inviterte deg ikke til å tilbringe Halloween
med henne og hennes britiske venner.
Tror du jeg drepte vennen min
fordi hun ikke inviterte meg på knask eller knep?
Jeg avhørte de britiske jentene. Alle så fiendtlig på deg.
Men ja, retten fastslo at motivet
ikke var den klareste delen av saken vår.
Det eneste du kunne bevise
var at jeg bodde i huset der Meredith døde.
Jeg var ikke der den kvelden.
Kan ikke diskuteres. Den endelige dommen sier at du var der.
Jeg sier at jeg ikke var det.
Jeg kan ikke gå imot kjennelsen.
Den er definitiv, og den sier at du er uskyldig i drap.
Jeg bryr meg ikke om kjennelsen, men om sannheten.
Og jeg sier sannheten.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Trekke alt jeg sa, alt jeg gjorde?
Jeg sitter her, jeg kom hit. Hva mer vil du?
Hvorfor så du ikke meg da du så på døtrene dine?
Du sa ofte at når du så på døtrene dine, så du stakkars Meredith.
At hun kunne ha vært dem. Men jeg var også bare en jente.
Jeg var også bare en ung jente.
Jeg vet ikke...
Jeg hatet deg ikke, Amanda.
Hvorfor var du etter meg, da?
Fordi jeg ikke kjente deg da, slik jeg kjenner deg nå.
Så du ville ikke tiltalt meg nå?
Hvis jeg ble bedt om å straffeforfølge denne saken,
ville jeg nektet å gjøre det fordi jeg kjenner deg.
Så du forstår at jeg er uskyldig?
Giuliano...
Du vet at jeg er uskyldig.
Jeg står for synet jeg hadde som aktor.
Jeg bestemte meg på grunnlag av handlingene.
Hør her, Amanda...
I livet kan du gjøre feil.
Og jeg kan ha tatt feil om noen ting.
Det er også slik at du har den juridiske sannheten
og så den virkelige sannheten.
Vi kan bare gjøre
vårt beste for å sikre at de to sannhetene stemmer overens.
To sannheter?
Én sannhet. Jeg er uskyldig.
Dette er årsdagen for dagen da jeg mistet faren min.
Han elsket opera.
Favoritten hans var Puccinis Piken fra det gylne Vesten.
Den ble spilt i Firenze.
Han lånte bilen til vennen sin for å kjøre og se den.
Han ble presset ut av veien av to motorsyklister som kappkjørte.
Han døde på grunn av lovløshet.
Og jeg vokste opp uten en far.
Det har vært det største såret i livet mitt.
Og så er det oss.
Bundet av denne saken.
Jeg dømmer deg, og du tar kontakt med meg, og vi møtes.
Veldig spesielt.
Bare noe som gjøres i bøker.
Jeg tror ikke det er tilfeldig at i dag, av alle dager,
har min egen pike fra vesten dukket opp.
Gud ser at vi begge lider.
Jeg ser at du lider.
Du er en splittet mann.
Ekte sannhet
og rettslig sannhet?
Aktoren og mannen?
Å stå imot seg selv.
Å vandre rundt i verden som to ting som aldri møtes...
Det må være vanskelig.
Jeg ville ikke klart å leve slik.
Med sjelen i uro.
Du. Jeg...
Beklager at jeg forstyrrer.
Hun har drukket opp melken.
Jeg kommer straks.
Beklager,
jeg må gå og amme henne.
Selvsagt.
Ingen plikt er mer hellig.
Jeg må også dra.
Jeg har planer.
Vel.
Eureka er vakker.
En gave fra himmelen.
Hun har forvandlet deg.
Morskap gjør det.
Nei.
Det har faktisk ikke forvandlet meg.
Den du ser, er den jeg alltid har vært.
Skal jeg følge deg ut?
Gudskjelov. Amanda? Går det bra?
- Har hun det bra? - Ja, hun bare bearbeider.
Ok. Hva sa han?
Så mange ting. Han holdt meg i hånden, mamma.
- Herregud. - Jeg vet det.
Ba han om unnskyldning?
Nei, han står ved det han gjorde.
Akkurat. Han er ond.
- Nei, han tror meg. - Han tror hva da?
Sa han at du er uskyldig?
- Ikke med de ordene. - Så han er en feiging.
Nei, han sa han tror på personen han nå kjenner.
Den meg han kjenner, kan ikke ha gjort det.
Greit. Så han vil si det offentlig?
Han er opprørt. Mamma, mannen prøver.
- Prøver han? - Han prøver. Ja.
Jeg bare...
Alle disse årene, for hvert steg,
ville jeg bare krype inn i deg,
så jeg kunne føle det du følte, så jeg kunne være i det med deg.
Men denne risikoen, for deg, for babyen din,
for Chris, og ja, for meg...
Og for hva da?
For ingenting.
Ingenting.
Mamma.
Jeg setter meg i bilen.
Når sa han at han skulle komme?
Han tekstet for fem minutter siden at han skulle parkere.
Jeg tror det er ham.
Raffa.
Amanda.
Ja, det går bra.
- Edda. - Hei.
Se på deg. Du ser godt ut.
Nei, Edda. Dette er bare arbeidsklærne mine.
Hvordan går det?
Jeg har det bra.
Hei.
Herregud. Beklager så mye.
- Chris. - Dette er Chris.
Mannen min.
- Hyggelig å endelig møte deg. - I like måte.
Og dette er Eureka.
Hva?
Babyen min.
- Hun er vakker. - Takk.
Kanskje vi kan gå en tur?
Ja.
- Ja visst. - Ja vel?
Ok.
Kom igjen.
Vi kommer tilbake.
Hva?
Nei, ingenting.
Du ser godt ut. Du ser ut som en ekte mann nå.
Du ser helt lik ut.
Ser jeg også ut som en mann?
Nei.
Løgner. Jeg ser gammel ut.
Jeg har små rynker nå. Du kan se dem
- når jeg smiler. - Kyllingtær.
Så nærme. Kråketær.
Det er bra. Det betyr årevis med mye smiling, sant?
Jeg vet ikke helt.
- Og du... Hva? - Nei. Hva?
Hva?
Det er bare...
Vi er i Gubbio.
Endelig, ikke sant?
Ja.
Gubbio, endelig.
Virket på sin plass.
Fikk du det du trengte av ham?
Av Mignini.
Jeg vet ikke.
Kanskje. Kanskje jeg er gal.
Nei, ikke gal.
Den ene som ikke ser deg slik du vil bli sett,
den ene som holder tilbake kjærlighet.
Du jakter på dette selv om du har kjærlighet rett foran deg.
Så...
Det er vanlig. Folk gjør det hele tiden.
Vil slutte fred med den som sårer deg mest.
Hvordan er livet ditt, Raffaele?
Hva skjer?
- Det er vanskelig å date. - Ja vel?
Ja.
Ja. Kvinner finner ut hvem jeg er og er ikke interessert.
Eller enda verre. De er interessert av alle de gale grunnene.
Ja. Jeg vet det.
Og å bygge en karriere.
Jeg kunne endelig dra fra Italia, starte på nytt i et teknologiselskap.
- Jaså? - Så glad, flyttet til Paris.
- Ja vel? Og så? - Og sjefen googlet meg.
"Beklager, du har sparken.
Dra hjem igjen."
Vet du hva jeg tenker mye på?
Hva da?
Kvelden jeg dro med Meredith
på en konsert ingen andre ville gå på med meg.
Den konserten.
Det var Astor Piazzollas Le Grand Tango.
Vi var de yngste i publikum med minst 30 år.
Jeg husker jeg headbanget som om jeg var på rockekonsert,
og Meredith ble så flau.
Og da satsen var slutt, gikk hun,
og jeg snudde meg
og så en nerdete fyr med briller
som så på meg.
- Sånn. - Nerdete? Nei, muskuløs.
Selvsagt. Muskuløs og kjekk og...
- Ja. - Ja.
- Og dette... - Og nerdete.
Denne kjekke, nerdete fyren med brillene
går bort til denne vakre blåøyde jenta...
Takk.
Og spør: "Unnskyld, kan jeg sitte ved siden av deg?"
Og hun smiler og sier: "Ja."
Og engelsken hans er dårlig.
- Italiensken hennes er dårlig også. - Dårlig.
Ja, men de snakker om musikk.
Og Seattle. Og har et sterkt bånd.
Angrer du på at vi møttes?
Angrer du på meg, Raffa?
Jeg vil være ærlig med deg.
- Ok. - Ok.
Og det var stunder da jeg tror jeg gjorde det.
Ja.
- Men ikke nå. - Ikke?
Nei.
Fordi du kan føle det med hjertet.
Det smerter og svir, og det bryter sammen og gjør deg vondt.
Men det er... Du ønsker ikke at du ikke har det,
for det er en del av deg, og det er den viktigste delen.
Så det jeg angrer på
er at du dro hjem for å dusje den dagen.
Helvete heller.
Ja, jeg også.
- Herregud. Om jeg ikke hadde... - Ja. "Hvis...
- Hvis." - "Hvis."
Vet du hvorfor jeg gjorde det?
Dro hjem den morgenen?
Fordi jeg ville gå i skjørt.
Du hadde planlagt en romantisk tur til Gubbio for oss.
Du fikk meg til å føle at jeg var med i en romantisk film.
Og jeg ville kle meg deretter.
Skal vi finne noen trøfler til deg?
Vi bare blir her. Bare litt til?
- Ok? - Ok.
Hei.
Da jeg besøkte deg i fengsel
og var i Perugia i lange perioder,
var det så mye tid mellom besøkene,
for jeg fikk bare besøke deg
- en time hver tirsdag. - En time hver tirsdag.
Og jeg brukte tiden på å kjempe for deg så godt jeg kunne.
Men det var tider da...
Det var tider da en venn ba meg på lunsj
eller sa: "Kom og slapp av, bli med på piknik."
Jeg drakk deilig vin og så ut på en utsikt som denne.
Noen kunne si noe som slo meg som morsomt, og jeg begynte å le...
Det føltes så feil.
- Det går bra. - Fordi...
Hvordan våger en mor å le når datteren er...
Du hadde det verre enn meg. Du hadde det.
Jeg vet ikke...
Vet ikke hvordan du klarte det.
Nå som jeg har Eureka,
hvis noe sånt skjedde med henne,
tror jeg ikke jeg ville overlevd det.
Så du er glad du kom hit?
I 15 år har jeg vært
definert av noe jeg ikke har gjort.
For første gang siden jeg var 20 år gammel,
følte jeg at jeg faktisk gjorde noe for å ta livet mitt tilbake.
Jeg ville at han skulle be om unnskyldning.
Jeg ville det.
Og jeg trodde...
Jeg trodde kanskje jeg trengte at han så meg så jeg kunne få det bra.
Men sannheten er at jeg har det.
Jeg har det bra.
Jeg kom med vennlighet.
Som en person jeg er veldig stolt av, og det er alt jeg kan gjøre.
Alt jeg noen gang kan gjøre.
Jeg trodde du også ville være stolt av meg.
Du.
Jeg er veldig stolt av deg.
Men kan vi komme oss til helvete vekk herfra nå?
Ja.
Det er bare én ting til.
Går det bra?
Ja. Har du noe imot at jeg går alene?
- Nei. - Ok. Takk.
Det var skjebnen at Meredith var hjemme den kvelden, og ikke jeg.
Jeg var den heldige.
Noen vil alltid definere henne ved meg og meg ved henne.
Men sannheten er at vi bare var to jenter i starten av livet.
Vi handlet i bruktbutikker og lagde kjeks og spiste pizza.
Bare vanlige greier.
Og jeg hater at jeg må grave gjennom over et tiår med traumer
bare for å nå minnene mine om henne.
Smarte, vakre Meredith.
Løsslupne og alvorlige Meredith.
Kjærlige og dype Meredith.
Jeg fikk aldri sjansen til å sørge over henne.
Men jeg tror at nå som jeg er her, sørger jeg endelig over oss begge,
livene vi kunne ha fått.
Denne forskrudde historien er ikke hva jeg trodde min ville være.
Og noen av dere tror jeg er uskyldig.
Noen tror kanskje fortsatt jeg er skyldig, og det er greit.
Det er vanskelig å unnslippe fordømmelse.
Det er vanskelig å endre egen tankegang, langt mindre andres.
Forandring er ikke garantert, men det er mulig.
Og jeg kan ikke noe for det. Jeg er meg.
Jeg holder fast i håpet.
Oversatt av: Tina Bekkholt