TIDLIGERE
- Alle ud! - En fod!
Der var hun, ligesom Perugia selv.
At give hende retfærdighed.
Skyldig!
Nej, lad være!
Hvor fanden er mine dagbøger?
Foxy Knoxy. En amerikansk heks.
Kender du en mand ved navn Rudy Guede?
Hans fingeraftryk og DNA var på gerningsstedet.
Fandt de morderen?
Han har en fortid med narko og aggression over for kvinder.
Hvorfor retsforfølger de stadig vores datter?
Ved du, hvad mine advokater sagde?
Rudy Guede begik indbrud i en børnehave fem dage før mordet.
Hvorfor sad han ikke i fængsel? Så ville...
Så ville Meredith være i live.
De tager fejl. Amanda var der ikke.
Hun var ikke involveret.
Jeg kommer måske aldrig ud herfra.
Du må acceptere et liv uden mig.
- Min pige. Hun har opgivet. - Hun skal nok klare sig.
Hvis jeg alligevel mister hende, hvad er så pointen?
Jeg er bange for at håbe.
Det dræber mig.
Hun er uskyldig.
Mit job er at se mørket
og bringe det frem i lyset.
Når vi kommer ud herfra, tager vi til Gubbio.
Jeg vil have frokost og middag.
Amanda, hvordan er det at være hjemme?
Jeg tænker hele tiden, at jeg fortsætter med mit liv,
og så er der øjeblikke, hvor jeg ikke kan.
Alle hader mig. Selv folk, der tror, jeg er uskyldig.
Mit fængsel ville altid være den falske historie om mig, monsteret.
Der var kun én ting, jeg kunne gøre.
Gå til forfatteren.
Den 20. april 2019 kl. 18.22
Dr. Giuliano Mignini
Hvad er det her? Det er helt upassende.
Hun rækker ud.
Rækker ud? Med hvilket formål?
Det er ikke færdigt.
Vær sød at fjerne det.
Det er ikke miltbrand, det lover jeg.
Du er begyndt at elske hende. Det kan jeg se.
Jeg kan også se, hvordan det blænder dig. For, hvad hun er i stand til.
Jeg lader mig ikke narre.
Men hvad kan hun ønske fra mig?
Hvad står der?
Hvis du åbner det, finder du nok ud af det.
Hr. Mignini, jeg har længe villet kontakte dig.
Jeg har altid håbet på at få mulighed for at komme i kontakt med dig...
...uden for forhørslokalet og retssalen...
...hvor vi blev tvunget ind
i de modstridende roller, som retssystemet gav os.
Anklager og tiltalte.
Jeg har altid mistænkt, at det gjorde det umuligt
at se og forstå hinanden.
Da jeg var 20, da jeg var fængslet og i retten,
virkede du som en magtfuld og skræmmende mand, der ville ødelægge mit liv.
Men da jeg så interviews med dig, indså jeg, at billedet af dig var forkert.
Det var fladt og todimensionelt, ligesom mediernes billede af mig.
Jeg så dig som en mand, ikke kun som min anklager.
En far til døtre med ægte motivation.
Jeg så en mand, der ikke var ond.
Og jeg er heller ikke et monster.
Det er svært. I mit daglige liv føler jeg ofte,
at det, jeg oplevede i Italien, ligger i fortiden.
Men når som helst føler jeg mig pludselig midt i det igen.
ENCYKLOPÆDISTERNES KRIG
Som om jeg stadig er i fængsel og anklaget.
Selv i mine lykkeligste øjeblikke,
når jeg er omgivet af kærlighed,
omgivet af kærlighed og familie,
hjemsøges jeg af minder om hjælpeløshed,
ensomhed og sorg og følelsen af, at jeg bliver jagtet.
Selv i tider med store løfter bliver jeg tortureret af spørgsmålet: "Hvorfor?
Hvorfor skete det for mig?"
Jeg håber, at ved at tale med dig, vil jeg finde det svar.
Du godeste, Chris. Han skrev tilbage.
Hvad skriver han?
Amanda.
Efter det tredje brev, du sendte mig, kunne jeg ikke lade være med at svare.
Ingen i min karriere har kaldt mig "min anklager."
Ingen tidligere tiltalt har omfavnet mig, som du gjorde.
Hvad angår snak om retssagen, kan vi ikke rejse tilbage i tiden.
Men jeg er ikke holdt op med at reflektere siden da.
Og selvom jeg værdsætter din åbenhed,
vil jeg aldrig tillade, at min professionelle adfærd forvrænges,
ikke engang delvist, i "forståelsens navn."
Med venlig hilsen Dr. Giuliano Mignini
- Du godeste, Chris. - Hvad?
Han vil ikke diskutere sagen med mig, men så beder han mig om at se det her.
Maigret lider, fordi han satte en uskyldig mand i fængsel.
Du må lytte til det her.
Mignini sagde, jeg skulle se det her.
"Når man kredser om en løsning,
og man ikke kan forstå den,
er man fristet til at opfinde, at konstruere en skyldig.
Men i det øjeblik, du genåbner dine øjne for fakta,
bliver de fejlagtige."
Hold da kæft!
Amanda Knox' bofælles morder blev løsladt tidligt fra fængslet i dag.
Deres klient blev dømt og fængslet.
Overskrifter og kontrovers...
Guede fortalte sine advokater...
Dømt til 30 år for overlagt...
...reduceret dom med 45 dage.
...fastholdt sin uskyld og sagde, at Amanda...
- Amanda Knox. - Amanda Knox.
Har du en meddelelse?
24. november 2021 kl. 17.02
Inviterede du far og mor? Du har nyt.
- Du er gravid igen. - Virkelig?
- Nej. - Skat.
Nej, jeg er ikke.
Jeg overvejer at tage tilbage til Italien.
- Hvad? - Hvorfor?
Hvad snakker du om?
Jeg har skrevet med Giuliano.
- Giuliano. - Mignini.
- Siden hvornår? - Et stykke tid nu.
- Amanda. Hvad fanden? - Hvorfor...
- Helt ærligt, Chris. - Seriøst?
Jeg mener, hvorfor?
At hade ham hjælper mig ikke med at forstå noget.
- Hvad er der at forstå? - Ham.
Hvorfor han gik efter mig? Hvorfor han hadede mig?
Hvorfor ignorere beviser?
Fordi han er ond. En trold.
- Et røvhul. - Det her, ja.
Hvad har han sagt til dig?
Vi taler om meget. Vi taler om vores familier.
Talte du om os med ham?
- Han vil mødes. - Jøsses.
- Hvad? - Med dig? Hvor skal I mødes?
Perugia? Du kan ikke tage tilbage.
- Det ved jeg. - Folkene der,
- de er stadig ude efter blod. - Jeg holder lav profil og skjuler mig.
Men du viser dig for ham.
Manden, der smed dig i fængsel uden beviser.
Der er gået et årti, siden du blev fri.
Hvorfor kan du ikke komme videre?
Det er let for dig at sige, Chris.
Du har ikke ordet "morder" brændemærket i ansigtet.
Du blev frikendt, søde. Det er slut.
Men det er det ikke.
Vidste du, Rudy Guede blev løsladt fra fængslet i dag?
Hvorfor sagde du ikke noget?
Ved du, hvad der var den første overskrift?
"Amanda Knox' bofælles morder løsladt."
Ikke "Meredith Kerchers morder," ikke "Rudy Guede løsladt."
Mordet på Meredith diskuteres altid i en kontekst med Amanda.
Folk er besat af hende,
og de har helt glemt alle andre.
Hun lægger også en masse lort op, der gør folk vrede.
- Hun blev bevist uskyldig. - Men folk tror stadig, hun var involveret.
Og tro mig, jeg har brugt timer på at skændes med dem online.
Bruger du timer på at skændes online?
Hvem bekymrer sig om, hvad nettets idioter synes?
Ville du være ligeglad, hvis millioner troede, du var en morder?
Du ville gøre alt for at ændre historien.
- Siden hvornår er du ekspert? - Chris.
- Du var der ikke. - Jeg er her nu.
- Hun har brug for det. - Okay.
Med al respekt, hvordan kan hun have brug for det her?
Han er farlig, og han er hævngerrig.
- Lad være. - Amanda, du har det godt.
- Du har et fuldt liv. - Du er mor.
Nu har du en smuk pige. Hvorfor kan du ikke bare...
Bare fokusere på det?
Det er præcis, hvad jeg gør.
Ved du, hvad det første, jeg sagde til Eureka, da hun blev født?
Jeg sagde: "Undskyld. Undskyld, at jeg er din mor."
Skat.
Den skygge, jeg har levet under, siden jeg var 20,
skal jeg acceptere, at vores datter også skal leve under den?
Jeg behøver ikke vente, til hun selv kan læse om det.
De ondsindede bøger om mig på nettet.
Det vil ske på legepladsen.
Når en sladrende forælder fortæller sit barn, hvem jeg er,
vil hun have så mange spørgsmål, som jeg ikke har svarene på.
Mødet med Mignini kan give mig et.
Og hvis der er en chance for, at han endelig ser mig
og tørrer tavlen ren, er det det værd.
Kan vi tale sammen?
Tager du pis på mig?
Jeg forventede ikke, at du ville forstå.
Hvordan kunne du gøre det mod os?
Efter alt det, vi har været igennem. Mod mor?
Ved du, hvor svært det var?
At kæmpe for dig dræbte hende næsten.
Jeg ved ikke, om du er i stand til at bemærke det,
men mor og Chris sov ikke i samme seng i et år,
- efter du kom hjem. - Det vidste jeg ikke.
Hvad troede du, det var?
Femten måneders jetlag, der holdt ham på sofaen?
Chris var dybest set ungkarl i Italien i hvad?
Tre år, så han kunne være der og besøge dig.
De vidste ikke, hvordan de skulle bo sammen.
Det er ikke min skyld, Deanna.
Intet er din skyld. Ikke på Amanda Showet.
Det er ikke fair.
Det er ikke fair, at jeg måtte droppe ud af skolen,
at Ashley bogstaveligt talt sloges med klassekammerater.
Delaney fik panikanfald.
Eksplosionsradiussen af, at du tog til Italien var ret stor.
Jeg er så ked af alt det, I har været igennem.
Men det var mig, der røg i fængsel, og jeg er stadig i fængsel.
Åh, hold op.
Du gør, hvad fanden du vil, ikke?
Nej. Ingen forslag fra politiet.
Et øjeblik.
Græder hun?
Må jeg forklare mig?
Kan du se på mig et øjeblik?
- Du er her stadig. - Ja.
- Jeg hjalp din mor med at rydde op. - Virkelig?
Ja. Chris spillede videospil.
Har du brug for tid?
Nej, hun sover.
Sover du?
Jeg husker de tidlige år. De er hårde.
Du har intet at undskylde for.
Det knuste mit hjerte at høre det, du sagde det til Eureka.
Du er en fantastisk mor. Hun er heldig at have dig.
Du er den stærkeste person, jeg har kendt.
Far.
Og Gud ved, at du har bevist, at du kan klare dig selv.
Men nu hvor du vil tage tilbage til Italien,
må jeg sige, at din dømmekraft om at give dig selv tilbage til ham...
Undskyld. Jeg stoler bare ikke på Mignini.
Jeg beder dig ikke om at stole på Mignini, men om at stole på mig.
Sidste gang jeg gav dig min velsignelse,
gik det ikke så godt.
Jeg kan ikke lade være.
Så tager jeg med.
Som om jeg lader dig tage til det land igen uden mig.
Jeg kan ikke lide det her.
Den 16. juni 2022
- Jeg kan slet ikke lide det her. - Det er planen.
- Siger du, jeg skal slappe af... - Jeg siger ikke, du skal slappe af.
Jeg ønsker, at du vil slappe af, men jeg beder dig ikke om at slappe af.
Okay, så er det nu.
Ligesom vi talte om. Rør dig ikke. Lav ikke en lyd.
Ser de dig, foretager de et opkald,
og alle jagter dig.
Han jagter hende allerede. Han stoppede aldrig.
Og gør det heller ikke. Og her er vi på vej ind i ulvens mund.
- Mor, vil du... - Det er en fælde.
Det er ikke en fælde.
Det er en fælde, som monsteret har sat for dig, og du går ind i den.
- Vi burde bare vende om, Amanda. - Vi tager ikke tilbage.
- Hvad sker der? - Kuh-nox!
- Hvad sker der? Nej! - Hvad foregår der?
- Nej! Chris! - Lad være med...
- Jeg beder dig. - Nej!
- Amanda! - Mor.
Slip hende!
Amanda!
- Du er okay. - Hvad sker der?
- Hvor er jeg? - I et tilflugtssted i Italien.
- Undskyld. - Vær ikke ked af det.
Undskyld.
Du er klar til det her, okay?
Du klarer dig fint i morgen.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver her.
Narrer jeg mig selv?
Rejser jeg herfra mere ødelagt end før?
- Du er ikke ødelagt. - Er jeg ikke?
Giuliano Mignini skal sige undskyld.
Han skal indrømme, han sårede mig. Det er...
Går du derind og har brug for noget fra ham,
vil du mislykkes.
Ja. Og jeg må ikke fejle.
Amanda.
Du er her!
Se dig lige!
Blev du forfulgt?
Nej, det tror jeg ikke.
Åh, babyen!
Goddag, fru Mellas.
Velkommen.
Vi må gå, vi har ikke meget tid.
- Er han her? - Ikke endnu.
Jeg bliver bare her på bænken.
Jeg vil ikke se den mands ansigt igen.
Christopher, du kan vente her.
Jeg venter lige her.
- Okay? - Okay.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
Farvel, skat. Okay.
Kom denne vej.
Okay.
Jeg lader ham tale først.
Jeg lader ham sige alt, hvad han har at sige,
og så taler jeg.
- Okay. - Okay.
Jeg er nervøs.
Hej, Amanda.
Min anklager.
Du kom.
Du kom. Fra den anden side af verden, for min skyld.
Har du sommerfugle?
Undskyld mig?
I maven.
Ja, det tror jeg.
Du har den lille skat med.
Jeg kan ikke lide at være væk fra hende.
Selvfølgelig.
Skal vi sidde?
Kom, Amanda.
Hvis du vil først...
Jeg er her for at lytte, hvad end du...
Damerne først.
Undskyld.
Jeg har forberedt nogle noter...
Du begik en frygtelig fejl.
Og jeg og mange andre led unødvendigt på grund af det.
Du fratog Merediths familie afslutningen.
Du fængslede uskyldige mennesker uretmæssigt.
Du fremstillede mig som en seksuel afviger og morder i offentlighedens fantasi.
Det er okay, Amanda.
Men jeg lærte noget af den oplevelse.
Jeg lærte, hvor let det er for os kun at se, hvad vi vil se.
At forvandle andre til papfigurer...
...til djævle og helgener.
Jeg gør det også.
Da jeg var i retten, var du en skræmmende mand,
der kun havde ét mål, at ødelægge mit liv.
Men jeg ved, at det billede af dig er forkert.
Det er lige så fladt og todimensionelt som Foxy Knoxy.
Det sagde du til mig.
Hvad?
Du sagde det til mig i dit første brev.
Men du må sige det igen.
Jeg kom ikke for at bevise, at du tog fejl.
Jeg tror, du handlede ud fra ægte, ædle motiver,
selvom du forårsagede enorm skade.
Og jeg tror, at du forsøgte at bringe retfærdighed til en sørgende familie.
Og du skal vide, at jeg ikke hader dig.
Det krævede mod for dig at komme her.
Vi har det til fælles.
Er det klogt af mig at interagere med dig?
I betragtning af de ondskabsfulde angreb mod mig
fra Knox PR-maskine?
I mine 41 år i tjeneste
har jeg aldrig oplevet så hensynsløs bagvaskelse af mig.
Jeg ved, du følte dig uretfærdigt behandlet af den amerikanske presse.
Jeg var den korrupte middelalderinkvisitor.
Jeg fik skylden for alt. Jeg har aldrig været så forarget.
Folk, der prøver at tjene på ødelæggelsen af mit navn.
Jeg kan se, hvor smertefuldt det kan være.
Så rækker du ud til mig.
Siger "min anklager" med sådan en hengivenhed.
Jeg indrømmer, at det rørte mig.
- Det var en fejl. - Undskyld mig?
Det var en sproglig fejl.
På engelsk siger vi "min anklager" uden at anerkende hengivenhed.
Det betyder virkelig bare "anklager i min sag."
Og som du ved, er der ting, vi siger på engelsk,
som ikke har en præcis modpart på italiensk.
Som: "Vi ses."
Modigt.
Lige et øjeblik.
- Hvad sker der? - Det ved jeg ikke.
Hvem ringer han til?
Det ved jeg ikke.
Jeg er bange.
- Jeg har det okay. - Har du?
- Men du kan gå, når du har brug for det. - Okay.
- Tag det roligt, Amanda. - Jeg prøver.
Jeg undskylder.
Jeg skal fortælle min kone, hvornår det er tid til at tage pillerne.
Bare fortæl mig det. Er politiet på vej?
Hvad?
Hvad tror du, det er?
Du bad mig om at mødes.
Troede du, jeg ville bruge dette møde til at lokke dig i en fælde?
Nej. Men mit folk, min familie,
- de tror alle, at... - Se? Det er det, jeg taler om.
Vi anholder ikke bare folk uden grund her.
- Skal vi ikke sætte os ned? - Denne sag har vist mig
den mørke side af Amerika.
Det er uvidenhed og berettigelse.
Du må forstå, Amanda, at min retsforfølgelse ikke var personlig.
Da du bad om en livstidsdom, føltes det ret personligt.
De domme, jeg bad om, afspejler ikke hjertet på den person, jeg dømmer.
De afspejler forbrydelsens alvor, og forbrydelsen mod Meredith var alvorlig.
- Men jeg dræbte hende ikke. - Amanda,
jeg gjorde min pligt samvittighedsfuldt i betragtning af de fakta, jeg havde.
Jeg ser på dig, du er fri nu. Det er vand under broen.
Hvorfor er du her, Dottor Mignini?
- Hvad mener du? - Hvorfor kom du her i dag?
Fordi dette møde er ekstraordinært.
- Det er noget, der ikke sker. - Så er jeg en kuriositet?
Ville du se, hvordan det var gået mig?
Jeg kom til at holde af dig gennem vores breve.
Hvorfor sendte du mig Maigret?
For at hjælpe dig med at forstå mig og min rolle.
Ikke at indrømme, at du tog fejl?
Amanda, da jeg nåede frem til dig,
havde politiet allerede truffet nogle efterforskningsbeslutninger.
Efterforskningsfejl.
De var ikke vant til sager af denne størrelsesorden.
- Medieopmærksomheden, presset. - Og det var jeg heller ikke.
Det var hårdt for dig. Det ved jeg godt.
Folk tror, jeg er et monster.
- Det har jeg aldrig kaldt dig. - Foxy Knoxy.
"Femme fatale, ægteskabsbryder, luciferina?"
Det kaldte jeg dig ikke. Det gjorde Pacelli.
Det behøvede du ikke. Du placerede mig på gerningsstedet.
Du talte om, at jeg torturerede og hånede Meredith.
Det var min tilnærmelse til forbrydelsen.
En efterforsker må omhyggeligt rekonstruere en fortid,
- som han ikke observerede. - Ja, gennem beviser, håber jeg.
Det er her, du tror, du ved det, men du ved det ikke.
I starten styres en efterforsker af hans ræsonnement,
men også af hypotesen, som gerningsstedet antyder for ham.
Og han skal følge sin hypotese og være klar til at gennemgå den,
når han indser, at hans antagelse er vilkårlig og ikke bevist.
Men din antagelse var vilkårlig og ikke bevist.
- Jeg fulgte beviserne. - Hvilke beviser?
Der var mange beviser, Amanda.
Bh-låsen, det iscenesatte indbrud.
- Jeg iscenesatte ikke et indbrud. - Jeg beder dig.
- Lyt nu roligt. - Nej.
Din tilknytning til teorien om, at indbruddet blev iscenesat,
er den fejl, som alle dine fantasier om mig voksede ud fra.
Det var en linse, en partiskhed.
- Jeg beder dig. - Intet af mit DNA på gerningsstedet.
Du sagde, jeg fjernede spor
af min egen usynlige DNA, mens jeg lod Guedes være intakt.
Det er umuligt. Det er partiskhed.
Fraværet af beviserne er ikke bevis på dit fravær.
Du sagde, jeg var i en kærlighedstrekant med Rudy baseret på ingenting.
Jeg havde ikke hans nummer, kendte ikke hans navn.
I hans interviews har Rudy altid sagt, at han var tiltrukket af dig.
Og du sagde, jeg myrdede Meredith på grund af hvad?
Jalousi? Hygiejne?
Meredith inviterede dig ikke til at tilbringe Halloween
med hende og hendes britiske venner.
Tror du, jeg myrdede min ven?
Fordi hun ikke inviterede mig til at rasle?
Jeg interviewede de britiske piger. De var alle fjendtlige mod dig.
Og ja, retten fandt motivet
var ikke den klareste del af vores sag.
Det eneste, du kunne bevise,
var, at jeg boede i huset, hvor Meredith døde.
Men jeg var der ikke den aften.
Det kan ikke diskuteres. Den endelige dom siger, du var der.
Jeg siger dig, at jeg ikke var der.
Dommen står fast.
Den er definitiv, og der står, at du er uskyldig i mord.
Pyt med dommen. Jeg bekymrer mig om sandheden.
Og jeg fortæller dig sandheden.
Hvad skal jeg gøre?
Benægte alt, jeg sagde og gjorde?
Jeg sidder her, jeg kom. Hvad mere vil du have?
Hvorfor så du mig ikke, da du så på dine døtre?
Du sagde ofte, at når du kiggede på dine døtre, så du stakkels Meredith.
At hun kunne have været dem. Men jeg var også bare en pige.
Jeg var også bare en ung pige.
Jeg ved ikke...
Jeg hadede dig ikke, Amanda.
Så hvorfor gik du efter mig?
Jeg kendte dig ikke dengang, som jeg kender dig nu.
Så du ville ikke retsforfølge mig nu?
Hvis jeg blev bedt om at retsforfølge denne sag,
ville jeg afslå det, fordi jeg kender dig.
Så du forstår, at jeg er uskyldig?
Giuliano...
Du ved, at jeg er uskyldig.
Jeg bekræfter den stilling, jeg tog som anklager.
Jeg besluttede på grundlag af handlingerne.
Hør, Amanda...
I livet kan man begå fejl.
Og jeg kunne have taget fejl om nogle ting.
Det er også sandt, at der er den juridiske sandhed...
...og så er der den ægte sandhed.
Vi kan kun gøre...
...vores bedste for at sikre, at de to sandheder passer sammen.
To sandheder?
En sandhed. Jeg er uskyldig.
I dag er årsdagen for den dag, jeg mistede min far.
Han elskede opera.
Hans favorit var Puccinis Pigen fra Vesten.
Den spillede i Firenze.
Han lånte sin vens bil til at køre hen for at se den.
Han blev kørt af vejen af to motorcyklister, der kørte mod trafikken.
Han døde på grund af lovløshed.
Og jeg voksede op uden en far.
Det har været det største sår i mit liv.
Og så er der os.
Bundet af denne sag.
Jeg dømmer dig, og du rækker ud til mig, og så mødes vi.
Det er ekstraordinært.
Kun en ting, der sker i bøger.
Jeg tror ikke, det er et tilfælde, at i dag af alle dage...
...er min helt egen Vestens Pige dukket op.
Gud ser, at vi begge lider.
Jeg ser, at du lider.
Du er en mand delt i to.
Ægte sandhed...
...og juridisk sandhed?
Anklageren og manden?
At gå imod sig selv.
At vandre i verden som to ting, der aldrig mødes...
Det må være svært.
Jeg ville ikke kunne leve sådan.
Min sjæl i uro.
Hej, jeg...
Undskyld, jeg afbryder.
Hun har fået mælken.
Jeg kommer om lidt.
Undskyld,
jeg skal give hende mad.
Selvfølgelig.
Ingen pligt er mere hellig.
Jeg må også gå.
Jeg har planer.
Godt.
Eureka er smuk.
En gave fra himlen.
Hun har forvandlet dig.
Det gør moderskabet.
Nej.
Det har faktisk ikke forvandlet mig.
Den, du ser, er den, jeg altid har været.
Skal jeg følge dig ud?
Gudskelov. Amanda? Er du okay?
- Er hun okay? - Ja, hun bearbejder det bare.
Hvad sagde han?
Så mange ting. Han holdt mig i hånden, mor.
- Åh gud. - Jeg ved det.
Undskyldte han?
Nej, han står ved det, han gjorde.
Okay. Så han er ond.
- Nej, han tror mig. - Han tror på hvad?
Han sagde, du er uskyldig?
- Ikke med de ord. - Ja. Så han er en kujon.
Nej, han sagde, han tror på den person, han kender nu.
Den, han kender nu, har ikke gjort det.
Okay. Så siger han det offentligt?
Han er oprevet. Mor, manden prøver.
- Prøver han? - Han prøver. Ja.
Jeg...
I alle disse år, hvert skridt,
ville jeg bare kravle ind i dig,
så jeg kunne føle, hvad du følte, så jeg kunne være sammen med dig.
Men denne risiko for dig, for din baby, for Chris
og ja, for mig...
Og for hvad?
For ingenting.
Ingenting.
Mor.
Jeg venter i bilen.
Hvornår sagde han, han ville ankomme?
Han skrev for fem minutter siden, at han parkerede.
Jeg tror, det er ham.
Raffa.
Amanda.
Ja, jeg har det fint.
- Edda. - Hej.
Se dig lige. Du ser godt ud.
Nej, Edda. Det er bare mit arbejdstøj.
Hvordan går det?
Jeg har det godt.
Hej.
Åh gud. Jeg er så ked af det.
- Chris. - Det er Chris.
Min mand.
- Det er rart endelig at møde dig. - Også dig.
Og det er Eureka.
Hvad?
Min baby.
- Hun er smuk. - Tak.
Måske kan vi gå lidt?
Ja.
- Gerne. - Ja?
Okay.
Kom så.
Vi kommer tilbage.
Hvad?
Nej, ingenting.
Du ser godt ud. Du ligner en rigtig mand nu.
Du ligner dig selv.
Ligner jeg også en mand?
Nej.
Løgner. Jeg ser gammel ud.
Jeg har små rynker nu. Du kan se dem,
- når jeg smiler. - Kyllingefødder.
Så tæt på. Kragefødder.
Det er godt. Det betyder mange års smil, ikke?
Det ved jeg ikke.
- Nu du... Hvad? - Nej. Hvad?
Hvad?
Det er bare...
Vi er i Gubbio.
Endelig, ikke?
Ja.
Gubbio, endelig.
Det virkede rigtigt.
Fik du, hvad du har brug for fra ham?
Fra Mignini.
Det ved jeg ikke.
Måske. Måske er jeg skør.
Nej, ikke skør.
Den eneste person, der ikke ser dig, som du vil ses,
er den person, der tilbageholder hengivenhed.
Du jagter det, selvom du har kærlighed foran dig.
Så...
Det er normalt. Folk gør det hele tiden.
Du vil slutte fred med den, der sårer dig mest.
Hvordan er dit liv, Raffaele?
Hvad foregår der?
- Det er svært at date. - Ja?
Ja.
Når kvinder finder ud af, hvem jeg er, er de ikke interesserede.
Eller endnu værre. De er interesserede af alle de forkerte grunde.
Ja. Jeg ved det.
Og at opbygge en karriere.
Jeg fik endelig chancen for at forlade Italien og starte forfra i et tech-firma.
- Ja? - Så spændt. Jeg flyttede til Paris.
- Ja. Og hvad så? - Og min chef googlede mig.
"Beklager, knægt, du er fyret.
Tag hjem igen."
Ved du, hvad jeg tænker meget på?
Hvad?
Den aften, hvor jeg slæbte Meredith
med til en koncert, som ingen andre ville med til.
Den koncert.
Og det var Astor Piazzollas Le Grand Tango.
Vi var de yngste blandt publikum med mindst 30 år.
Jeg kan huske at headbange, som var det en rockkoncert,
og Meredith var så flov.
Og da satsen sluttede, så jeg hende gå
og kiggede over
og så en nørdet fyr med briller,
der kiggede på mig.
- Sådan. - Nørdet. Nej, muskuløs.
Selvfølgelig. Muskuløs og flot og...
- Ja. - Ja.
- Og den her... - Og nørdet.
Denne flotte, nørdede fyr med briller
går over til denne smukke, blåøjede pige...
Tak.
Og spørger: "Undskyld, må jeg sidde ved siden af dig?"
Og hun smiler og siger: "Ja."
Og hans engelsk er dårligt.
- Hendes italienske er også dårligt. - Dårligt.
Ja, men de taler om musik.
Og Seattle. Og de har meget tilfælles.
Fortryder du, du mødte mig?
Fortryder du mig?
Jeg vil være ærlig over for dig.
- Okay. - Okay.
Og der var tidspunkter, hvor jeg tror, jeg gjorde.
Ja.
- Men nej. - Nej?
Nej.
Fordi man kan mærke det i hjertet.
Det gør ondt og gør ondt. Det knuses og forårsager smerte.
Men det er... Du ønsker ikke, du ikke har det,
fordi det er en del af dig, og det er den vigtigste del.
Så det, jeg fortryder,
er, at du tog hjem for at gå i bad.
For fanden da.
Ja, også mig.
- Hvis jeg ikke havde... - Ja, det ved jeg. "Hvis...
- "Hvis." - "Hvis."
Ved du, hvorfor jeg gjorde det?
Hvorfor jeg tog hjem den morgen?
Fordi jeg ville have nederdel på.
Du havde planlagt en romantisk tur til Gubbio.
Du fik mig til at føle, jeg var med i en romantisk film.
Og jeg ville klædes på til rollen.
Skal vi finde trøfler til dig?
Vi bliver bare her. Bare et sekund til.
- Okay? - Okay.
Hej.
Da jeg plejede at besøge dig i fængslet,
og jeg blev i Perugia i de lange perioder,
der var så meget tid mellem besøgene,
for jeg så dig kun
- en time hver tirsdag. - En time hver tirsdag.
Og jeg brugte min tid på at kæmpe for dig.
Men der var tidspunkter, hvor...
Der var tidspunkter, hvor en ven inviterede mig på frokost
eller sagde: "Kom og slap af, tag på picnic."
Jeg drak lækker vin og kiggede ud på en udsigt som den her.
Nogen ville sige noget, der slog mig som sjovt, og jeg ville grine...
Jeg følte mig så skyldig.
- Det er okay. - Fordi...
For hvor vover en mor at grine, når hendes datter...
Du havde det værre end mig. Nej, det havde du.
Jeg ved ikke...
Utroligt, at du klarede det.
Nu hvor jeg har Eureka,
skulle noget lignende sket for hende,
tror jeg ikke, jeg ville overleve det.
Er du glad for, at du kom?
I 15 år har jeg været
defineret af noget, jeg ikke har gjort.
For første gang, siden jeg var 20 år gammel,
følte jeg, at jeg faktisk gjorde noget for at tage mit liv tilbage.
Jeg ville have ham til at sige undskyld. Det ville jeg.
Det ville jeg.
Og jeg tænkte...
...at jeg måske havde brug for, at han så mig, så jeg kunne være okay.
Men sandheden er, at det er jeg.
Jeg er okay.
Jeg dukkede op med venlighed.
Som en person, jeg er virkelig stolt af, og det er alt, hvad jeg kan gøre.
Det er alt, jeg kan gøre.
Jeg troede også, du ville være stolt af mig.
Hej.
Jeg er meget stolt af dig.
Men kan vi komme væk nu?
Ja.
Der er bare en ting til.
Skat, er du okay?
Ja. Må jeg gå alene?
- Ja. - Tak.
Det var skæbnen, at Meredith var hjemme den aften, og jeg ikke var.
Jeg var den heldige.
Nogle folk vil altid definere hende med mig og mig med hende.
Men sandheden er, at vi bare var to piger i begyndelsen af vores liv.
Vi shoppede genbrug, lavede småkager og spiste pizza.
Bare normale ting.
Og jeg hader, at jeg må grave mig igennem over et årti med traumer
bare for at nå mine minder om hende.
Kloge, smukke Meredith.
Fjollede og alvorlige Meredith.
Kærlige og dybe Meredith.
Jeg fik aldrig chancen for at sørge over hende.
Men jeg tror, at når jeg kommer tilbage, sørger jeg endelig over os begge
og de liv, vi kunne have haft.
Denne forskruede historie er ikke, hvad jeg troede, min skulle blive.
Og nogle af jer tror, at jeg er uskyldig.
Nogle tror måske stadig, jeg er skyldig, og det er okay.
Det er svært at undslippe fordømmelse.
Det er svært at ændre sin egen mening, langt sværere en andens.
Forandring er ikke garanteret, men det er muligt.
Og jeg kan ikke gøre for det. Jeg er mig.
Jeg holder fast i håbet.
Tekster af: Toni Spring