Fáraó!
Ki vagy?
Fáraó!
Mutasd magad!
El fogsz bukni.
Én vagyok a pusztító.
A birodalmad össze fog omlani.
Én vagyok a pusztító.
Fáraó!
Istenek!
Mi ez?
Én vagyok a pusztító.
Nagyuram!
Nagyuram! Jól vagy?
Álmot láttam.
Sötétség vett körül.
Egy férfi árnyéka.
Hámán, állíttass őröket az utcákra!
Gyilkos jár közöttünk.
Igenis, felség!
TESTAMENTUM: MÓZES TÖRTÉNETE
MÁSODIK RÉSZ: A CSAPÁSOK
Az Újbirodalom idején, amikor a Kivonulás története játszódhat,
az egyiptomiak több istenséget, egy panteont imádtak…
EGYIPTOLÓGUS
némelyiknek állatfeje volt, másoknak emberi feje,
akik a természet különböző erőit testesítették meg,
melyek az egyiptomi nép szolgálatára lehettek.
A fáraó közvetített az emberek és az istenek között.
EGYETEMI DOCENS
Még olyan szobrokat is készítettek, amiknek nagy fülei voltak,
mutatva, hogy a fáraók hallják a népet,
és imáikban továbbítják az istenekhez kéréseiket.
A fáraó félisteni lény volt. A földön lényegében isten.
Ő közvetített a halandók és az istenek világa között.
A Kivonulásban az igazi ellentét nem Mózes és a fáraó között van.
EGYETEMI TANÁR
Valójában Izráel istene, Jahve és az egyiptomi istenek között húzódik.
Ez az igazi feszültség,
hogy ki formálhat jogot Izráel népére.
A fáraó szolgái maradnak,
vagy Jahvét fogják imádni?
GÓSEN
Visszatérsz Egyiptomba.
Nem fogja szabadon engedni őket.
Ellenkezni fog, én pedig lecsapok rá miatta.
Ez ősünké, Józsefé volt,
aki Jákób fia volt,
aki Izsák fia volt,
aki Ábrahám fia volt.
Mózes élete kései szakaszában szerez tudomást
izraelita származásáról.
RABBI, EGYETEMI DOCENS
Azt mondanám, hogy ő hibrid. Egyiptomi és izraelita is.
És ismerte a szabadságot, szabadon nőtt fel,
így tisztában volt azzal, hogy mit is jelent az igazából.
Az izraeliták szabadítójának olyan embernek kellett lennie…
RABBI, DÉKÁN
aki nem élte át a traumát.
Mert akik benne éltek,
azokat a Biblia a kotzer ruach, a „kishitű” jelzővel illette.
Már el sem tudták volna képzelni, hogy máshogy éljenek.
Olyan ember kellett, aki látott egy jobb világot.
Aki a fáraó udvarában élet.
PER-RAMSZESZ EGYIPTOM FŐVÁROSA
Mózes nem pusztán szembeszáll a fáraóval…
A „NŐK A KORÁNBAN” ÍRÓJA
egy igazságtalan uralkodóval, hanem közelről ismeri őt.
A fáraó háztartásában, a rokonaként nevelkedett.
Úgyhogy a politikai és a személyes vetület teljesen összefonódik.
Hatalmas a tét számára.
Egy egész nép felszabadítását bízták rá.
Úgyhogy nemcsak a saját sorsáról van szó,
hanem nagyon komoly küldetést is kapott.
Állj!
Bithiah hercegnőt keresem.
Távozz, paraszt!
Kapjátok el!
A nevem Mózes!
Szóljatok neki, hogy a fia visszatért!
Hol van Mózes?
Azonnal kinyitni!
Ő az!
Úrnőm!
Távozz!
Drága fiam!
Itt nem vagy biztonságban.
Én tudom, hogy ártatlan vagy, de másoktól büntetésre számíthatsz.
Azonnal távoznod kell a városból.
Rájöttem.
Megtudtam, mi történt csecsemőkoromban.
Van egy bátyám.
Egy nővérem.
És egy szülőanyám.
Tudod…
elvesztettem egy gyermeket.
Halva született.
A Nílusba akartam vetni magam.
De a folyótól új életet kaptam.
Téged.
Megjelenik a fáraó lánya a cselédjeivel.
Odamegy a Nílushoz, és sírást hall.
Meglátja a kis bárkát.
Kinyújtja a karját, ami meghosszabbodik.
A duplájára nő a hossza. Kinyúl vele.
Magához húzza a bárkát, és felnyitja.
És a világ ismét fénybe borul,
amikor ránéz a babára.
Azonnal tudja, hogy ez egy héber csecsemő.
Olyan gyönyörű vagy!
- Az egyik héber gyermek? - Ne is halljam ezt többet!
Ő ajándék.
Igen.
Igen, ajándék vagy.
Úrnőm, nem tarthatod meg.
Jól gondold meg, mit mondasz nekem!
Magunkkal visszük a palotába. Senki sem tudja, mi történt velem.
Ő lesz a gyermekem.
És ha az apád rájön?
Titokban tartjuk.
Mindannyian.
Legyen a neve Mózes!
Vízben született.
Az én Mózesem.
Egyiptomi név?
Egy egyiptomi hercegnek.
A fáraó lánya úgy nevezi el a gyermeket, hogy Mózes, vagy héberül Moshe.
RABBI, A „MÓZES: AZ IDEGEN” ÍRÓJA
A történet egy egyiptomi hercegről szól,
aki nem beszéli a héber nyelvet,
és így semmi értelme nem lenne héber nevet adni neki a gyermeknek.
Úgyhogy itt ez a fantasztikus történet,
amiben a zsidó nép nagy felszabadítója
megjelenik Egyiptomban azt hangoztatva: „Isten küldött a felszabadításotokra”,
és a neve idegenül hangzik.
Olyan, mintha megjelenne most a zsidók között,
és az lenne a neve, hogy Kareem, Mary Jane
vagy valami más egy domináns kultúrkörből.
Mózest azon a néven szólítják, amit a fáraó lánya adott neki.
A Midrás aztán próbálja ezt a két versszakot
szinkronba hozni,
és azt mondja, hogy a hercegnőt, Bát Fáraót, azaz a fáraó lányát
Isten örökbe fogadta, és az ő lánya lett,
így ő Bát Jah, Bithiah, azaz Jah lánya.
A héber isten lánya.
Senki mást nem neveznek Isten lányának.
Senki mást.
A Bát Jah teljesen egyedi név.
Ismét segítened kell, anyám.
Igazat beszélnek. Tényleg megöltem azt a férfit.
Menj el!
- Most! - Nem lehet.
- Azt mondták, jöjjek vissza. - Mi?
Kicsoda?
Isten.
Melyik isten?
Ugyanaz, aki hozzád vezetett csecsemőkoromban.
A héberek Istene.
Azt mondta, szabadítsam fel a népemet.
Hogy vezessem vissza őket Kánaánba.
A fáraó nem fogja szabadon engedni őket.
Figyelj rám! Holnap lesz a herceg születésnapja.
Ilyenkor engednie kell az alattvalói kérésének.
Mózes, hallgass rám!
A fivérem látta a jövőt. Álmában.
Több száz embert tartóztattak le.
Akiket mind megkínoznak!
Még nem láttam őt ilyennek.
Menj! Hagyd el a várost!
Túlélem, ha nem láthatlak, ha tudom, hogy életben vagy.
Meg ne lássanak!
A fáraó nem tudhatja meg, hogy visszatértél.
Ígérd meg!
Nem állt jól neked.
Nincs igazad.
Jól állt. Ilyen egy próféta köntöse.
Elég már!
A nejemnek igaza van. Nem érdemlek ilyen ruhákat.
Vagyok, aki vagyok,
s leszek mindörökké.
Bocsáss meg, Uram!
Hova tűnt a hited, Mózes?
Félek.
Három jel bizonyítja majd a fáraónak, hogy én vagyok az Úr.
Ha hiszel bennem, felismered majd őket.
És ha elbukom?
Ha a napnak vagy a holdnak kételkednie kellene,
azonnal kihunynának.
Szerintem Mózes és Isten kapcsolata elképesztően valóságos volt.
VEZETŐ LELKÉSZ
Azt mondja: „Oké, Isten, ezt várod tőlem,
de egyébként én meg így érzek.
Kérdéseim vannak. Problémáim.”
Azt írják Mózesről a Koránban, hogy Isten nehéz dolgokat kér tőle,
amikről tudja, hogy egyedül nem fog menni neki.
Számomra ez olyan,
mintha a Korán olvasójától, aki követni próbálja,
azt kérnék, hogy képzelje magát a helyébe,
és tegye fel a kérdést: „Mi az én életem nagy elhívatása?
És hogy tudok olyan bizalmas kapcsolatot kialakítani Istennel,
ezzel a mindenható erővel, ami előrevisz engem az utamon?”
Ma a fiam 18. születésnapját ünnepelem.
És most, a hagyományokhoz híven,
szeretném megosztani e szerencsés nap áldását
szeretett népemmel is.
Ki kíván kéréssel fordulni hozzám?
Engedjenek oda!
Mutasd meg a jelet!
- Hallottátok a királyt. - Nem a te fajtádnak szólt.
Három jel bizonyítja majd a fáraónak, hogy én vagyok az Úr.
Ez egy jel.
Isten három jelet ad Mózesnek,
annak érdekében, hogy valamivel igazolni tudja magát.
Hogy higgyenek neki.
Azt mondja neki: „Dugd be a kezed a köpenyedbe!”
És amikor előhúzza, leprás fekélyek borítják.
Maga a halál.
Te!
Beszélni fog.
Mózes!
Visszatértél.
A fáraó ismeri őt.
Koldusnak öltözve.
Ráadásul gyilkosként.
Felteszem, kegyelemért esedeznél eme különleges nap égisze alatt.
Úgy döntöttem…
megadom neked.
Engedtessék el a gyilkosságért járó büntetés!
A legbecsesebb dolog a világon a szabadság.
Azt kérjük, add meg nekünk!
És meg is kaptátok.
Ereszd el a népem!
- A népedet? - A hébereket.
A hébereket?
Te nem héber vagy.
Miért kívánnál közember lenni?
Könyörgök, engedj ki minket a sivatagba imádkozni Istenünkhöz!
Az istenünkhöz?
Mondd, nagyvezér! Hallottunk már héber istenről?
Szerepel a Nap könyvében?
Nem, nagyuram.
Esik róla bármi említés a Halottak könyvében?
Egy szó sem, nagyuram.
Akkor hát ki ő?
Egy isten, aki csodákat tesz.
- A saját szememmel láttam. - Mutasd!
Hadd lássam, mire képes az istened!
A kígyó az egyiptomiak egyik istene.
Az uroborosz.
A Nílushoz kötődik.
Ez a különleges, mágikus bot, amit Mózes kígyóvá tud változtatni.
Egyiptom jelképévé.
Mágusok!
Lássunk igazi varázslatot!
Az egyiptomi mágia híres volt.
Ha jelet akarsz mutatni nekik, és föléjük kerekedni…
EGYETEMI DOCENS
olyan területen kell csinálnod, amiben jók.
És ők a mágiában jeleskedtek.
Az egyiptomi mágia, vagy a heka, ahogy ők nevezték,
inkább az írott és a kimondott szavakon alapult.
Ezekből eredt ez az erő, ez az isteni hatalom.
Azt jelképezi, hogy a kígyó elnyeli az egyiptomi nemességet és a hatalmukat.
Mert a fáraóknak, ha csak egy ideig is, de kobraszerű volt a fejdíszük.
Felség, ez több mint mágia.
Ez az ember a mieinknél hatalmasabb istent szolgál.
Letartóztatni!
- Fivérem… - Csendet!
Nem tudom.
Csak három napot kérünk.
Miért hallgassak az istenetekre? Mely városokat hódította meg?
Mely csatákat nyerte meg?
- Igen. - Igen.
Ő teremtette a mennyet és a földet mindenestől.
Hazudsz.
Én vagyok a világ ura,
az istenek kegyeltje, akik engem és a Nílust teremtettek.
Nem. Csak egy igaz Isten van.
És az én Istenem teremtett téged!
Sosem hallottam róla.
Hadd beszéljen!
Saját és a fiam nevében
köszönetet mondok Rének és Ízisznek ezért a váratlan látványosságért,
mely igazán szórakoztató volt.
Vigyétek előlem ezeket a bolondokat!
Menjetek! El innen!
A fáraó legkevésbé vonzó jellemvonása az arroganciája,
ami tökéletes kontrasztban van Mózessel,
akiről úgy tartják, a fő erénye a szerénysége.
Szóval az arrogancia csap össze a szerénységgel.
Megmutattuk nekik. Maguk is láthatták Istenünk erejét.
Ismerem azt az ember. Semmit sem vehetünk biztosra.
Tűnjetek el!
Látnotok kellett volna a fáraó arcát.
Figyelj rám!
Isten azt mondta, a fáraó ellenkezni fog, és ő lesújt majd rá miatta.
A fáraó tényleg ellenkezett, de Isten mégsem csapott le rá.
Érted?
Mesélj Elíézer születéséről!
Mi?
A testvéreim és mindenki azt mondta, hogy a második szülés könnyebb lesz.
Mondd, mire emlékszel!
Több mint három napig tartott.
Biztosak voltunk benne, hogy elveszítjük.
És hogy téged is.
Mégsem így történt.
Isten még lecsaphat a fáraóra, de lehet, hogy később, mint várnád.
Talán keményebb lesz,
amitől te is úgy üvöltesz az égbe, mint én.
Istenen múlik.
Ezek az emberek követnek téged.
Miért én vezessem őket?
Te vagy az, aki Istennel beszél.
Ezért.
Nem telik el úgy nap, hogy ne éreznék valamiféle
bizonytalanságot, szorongást vagy alkalmatlanságot.
Mózesre gondolok. A gyarlóságára.
Hisz priusza volt. Szörnyű előélete.
Negyven éve él elvonultan, és Isten őt választja.
„Téged használlak.”
Mózes történetével azért lehet azonosulni,
mert mind magunkra ismerünk az életében, a dilemmáiban,
az Istennel folytatott csörtéiben: „Isten, nem én vagyok a te embered.”
Egész végig hazudtál nekem.
A gyermek halála után azt hittem, ő az istenek ajándéka.
Teljesen elmehetett az eszed, hogy ilyet hazudtál apánknak.
Apánk parancsa a sok ártatlan héber gyermek megölésére,
az volt az őrültség.
Gyalázatos tett!
Szembeszegültél vele, és ezzel átkot hoztál ránk.
Többet láttam, mint te.
Ha árulókkal akarsz tárgyalni, összehozlak párral a tömlöcben.
Én nem tudom megmagyarázni a ma bemutatott hatalmát. Te igen?
Te a vérem vagy.
A kötelékünk elszakíthatatlan.
Döntened kell.
Kihez vagy hűséges?
Egy egyszerű munkás nem jelent veszélyt a birodalmadra.
Megszervezem a kivégzését.
Nem provokálhatnak ki ilyen meggondolatlanságot.
Ők a héberek képviselői. Nem válhatnak mártírokká.
Van más megoldás.
Akik ráérnek a sivatagba menni,
biztos nem dolgoznak elég keményen!
Mostantól fogva
a héberek nem kapnak szalmát a vályogvetéshez!
Szedjetek magatoknak szalmát a földről,
de ugyanannyi téglát kell készítenetek!
Ebbe belepusztulunk.
A birodalomban nincs helyük léhűtőknek!
Keményebben fogtok dolgozni!
- Azt csináljuk. - Így is keményen dolgozunk.
Ez a következménye ennek az ostobaságnak.
Remélem, az Istenünk figyel, és ítéletet mond feletted.
Mit kellene tennem?
Mit? Ne vegyek tudomást Isten parancsáról?
Nem, szenvedned kellett volna,
ahogy mi is szenvedtünk, mielőtt merészeltél az élünkre állni.
És most fogsz is!
Az Úr engedelmességet követel majd.
A fáraó meg tesz róla, hogy ez a bánya legyen a tömegsírunk!
Szégyelljétek magatokat!
Mind szégyelljétek magatokat!
Négyszáz évnyi robotolás a mocsokban nem elég?
A fáraót akarjátok uratoknak?
Aki sanyargat titeket?
Vagy inkább ne legyenek uraitok?
Küzdenünk kell a szabadságért.
- Mindent kockára tenni érte. - Igen!
A szabadság nem ajándék. Ki kell harcolnunk!
- Igen! - Igen!
Hallgassatok Mózesre!
Hadd vezessen minket!
- Igen! - Igen!
Mózes!
Anyám! Cippóra!
- Mózes! - Anyám!
Anyám!
Segítsetek!
Vigyük!
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké.
Elmentem a fáraóhoz, és megtettem, amit kértél,
de az életem nyomorúságos lett.
Ne feledd, ki vagyok, Mózes!
Beszélj a fáraóval reggel, amikor a Nílus partján sétál!
Miért? Soha nem enged el minket.
Tedd, amit mondok!
Vidd Áront is!
Használd a botod!
Legyen hited, Mózes!
Anyám!
Én vagyok az.
- Én vagyok az, Mózes. - Fiam…
Isten itt járt.
Meghatározta az utat, fiam.
Mutasd meg nekik,
akármerre is vezet!
Úgy lesz.
Megmutatom nekik, anyám.
A NÍLUS FOLYÓ
2MÓZ 7,14-15
„Azt mondta az Úr Mózesnek: Konok a fáraó szíve,
nem akarja elbocsátani a népet.
Menj el a fáraóhoz reggel, amikor kimegy a vízhez.
Állj oda a Nílus partjára, hogy találkozzatok!
És vedd kezedbe azt a botot, amely kígyóvá változott!”
Elfogni!
Úgy félsz tőlünk, hogy beszélni sem hagysz minket?
Ismét kérni szeretnénk tőled.
Engedj ki minket a sivatagba, hogy imádkozhassunk Istenünkhöz!
Olyan istenhez, aki egy gyilkost küld szószólóként?
Ha muszáj, újra bemocskolom a kezem.
Fenyegetsz engem?
Ha elengedsz minket, az nem a gyengeség jele.
Hanem az erőé.
Papolni merészelsz a gyengeségről és az erőről? Nekem, egy harcosnak?
Képes vagy térdre kényszeríteni egy egész nemzetet. Jól tudjuk.
De szeretettel is uralkodhatsz, és meglesz a jutalmad érte.
Szóval a szívem érdekel. Ezek egy elcserélt gyermek szavai.
Egy elveszett kisfiúé, aki beöltözött prófétát játszani.
Most pedig anélkül járultál elém,
hogy hálát és hűséget mutatnál azok iránt, akiktől mindent megkaptál.
Az Egyiptomi Birodalom teremtett téged.
Mózes, a héberek csak összezavartak téged.
És az istened
szakadékba vezet téged.
Lásd az Istenem erejét!
Isten hatalmas!
Egyiptom minden vize vérré vált. A népedet szomjúság fogja gyötörni.
Majd isznak bort, amíg nem lesz újra vizünk.
Úgy jobban is érzik majd magukat.
Az ember csak egyszer tehet első benyomást.
Fel kellett keltenie a fáraó figyelmét…
PÜSPÖK, TÖRTÉNÉSZ
és egyértelműen jelezni, hogy Isten komolyan gondolta
a héberek felszabadítását.
Fogta a Nílust, és vérré változtatta a vizét.
Ami eddig életet adott,
innentől halált hoz.
Itt nincs gond a vízzel.
A miénk szent forrásból ered.
A csapások lényege az, hogy Izráel Istene fitogtatja erejét
az egyiptomi panteon előtt,
mert ezek a csapások mind az egyiptomi isteneket jelképezik.
Az első csapás például a Nílus vizének vérré változtatása.
És Egyiptomban a Nílus maga az élet.
A Nílus istene Hápi, egy androgün istenség.
És Nílusban folyó vér olyan, mintha Hápi megsérült vagy meghalt volna.
Szóval minden csupa vér.
Rajta!
2MÓZ 7,24
„Az egyiptomiak pedig mind elkezdtek ivóvízért ásni a Nílus környékén,
mert nem tudtak inni a Nílus vizéből.”
Hét napig még a fáraó sem tudott inni.
Füvet rágcsált, hogy abból jusson nedvességhez,
mert amikor inni próbált, a víz mindig vérré változott.
Egy új erő szabadult el Egyiptomban,
és a régi erő aggodalommal telve próbálja kitapogatni a határait.
Megvan?
Hamarosan, felség.
Felség, a hercegnő azt kérdezi, mikor szólsz a héberekhez.
Hadd várjanak!
Készen van, felség.
Fáraó, békével jöttünk, tárgyalni.
Megmérgeztétek a folyómat.
Nem mi voltunk.
Hanem Isten.
Ilyen ócska trükkökre az én mágusaim is képesek.
Ti megzavartátok a birodalmam rendjét.
Ezért egy fajta büntetés dukál.
Ő a fiam.
És fontos a héberek számára.
A folyó visszaváltozik.
Miért keseríted el a munkásaidat és hajszolod őket lázadásba?
Mivel hébernek vallja magát,
akként is fogunk bánni vele.
Fogjátok munkára!
Olcsó trükkök.
A Korán úgy írja le a fáraót, amit mi fennhéjázónak mondanánk.
És ez a fordítás tökéletes is rá, mert visszaadja a lényegét annak,
hogy magasabb rendűnek érzi magát,
miközben a próféta átadja az üzenetet arról,
hogy ne zsarnokoskodjon,
és ismerje el, hogy Isten minden élőlény felett áll.
Képtelen értelmezni az üzenetet,
mivel a saját egójától meg sem hallja, amit Mózes mond neki.
Rajta!
Munkára!
- Állj! - Dolgozz!
Gyerünk!
Dolgozzatok!
Rajta!
„Lássátok hát! Békákkal sújtom minden földeteket.”
2MÓZ 8,2-4
Gyerünk!
„A folyó békákkal árasztja el Egyiptom földjét,
amik feljönnek a vízből, és bemásznak a házaitokba.
A hálószobátokba, az ágyatokba,
a szolgáitok házaiba,
a tűzhelyeitekbe és a dagasztótáljaitokba.
És a békák ellepnek titeket,
a népeteket és az összes szolgátokat.”
A második csapás a békák inváziója.
És ezek a békák sokszorozódnak.
A termékenység egyiptomi istennője pedig Heket,
akit békafejjel ábrázolnak.
Szóval megvolt az első két csapás,
és a kérdés az, hogy ki a Nílus ura.
Hápi vagy Jahve?
Ki a termékenység ura? Heket vagy Jahve?
Történetek szólnak arról, ahogy békák nyüzsögtek a városokban.
Ahogy teljesen elleptek egy alvó embert.
Annyian voltak rajta, hogy felállni sem bírt.
Evés közben béka ugrott az ember szájába.
Mint egy őrült hollywoodi horrorfilmben.
Ember, nem isten.
A mágusoknak sikerült megcsinálniuk ugyanazt.
Reprodukálni tudták az első két csapást, a Nílust és a békákat,
de elmulasztani már nem bírták.
Káoszt tudnak okozni, de rendet tenni képtelenek.
Csakis Jahve képes rendet teremteni.
2MÓZ 8,8.10.13-15
„Ekkor hívatta a fáraó Mózest és Áront, és azt mondta:
Könyörögjetek az Úrhoz, hogy távolítsa el a békákat rólam és népemről!
Én pedig elbocsátom a népeteket, hogy áldozhassanak az Úrnak.
Mózes azt felelte:
Úgy lesz, ahogyan mondod,
hogy megtudd: nincs hasonló a mi Istenünkhöz, az Úrhoz.
Kipusztultak a békák a házakból, az udvarokból és a mezőkről.
Akkor halomba hányták őket: és bűzlött az egész ország.
Amikor a fáraó látta, hogy enyhült a baj,
konok maradt a szíve, és nem hallgatott Mózesre és Áronra,
ahogyan megmondta az Úr.”
Amikor az első két csapás enyhült,
a fáraó sok tanácsadója azt mondta, hogy ne adja be a derekát.
Viszont elég hamar fordult a kocka,
és nem sokkal később már minden tanácsadója azt mondta:
„Engedned kell nekik.”
Csakhogy nem hallgatott rájuk.
Itt van a messziről érkezett héber Isten,
akinek szolgasorban él a népe, tehát gyenge.
Bevonul Egyiptom területére, és gyakorlatilag párbajozik
több fejezeten át, de nem adja fel.
Mi ez?
Tetvek!
Mindenhol ott vannak!
Az egyiptomiak nagyon féltek a tetvektől.
Tisztaságmániások voltak, így leborotválták a fejüket és a testüket.
Még a nőknek sem volt hajuk, vagy csak nagyon rövid,
és parókát hordtak, hogy nehogy tetvesek legyenek.
A csapások direkt súlyosbodtak…
A „MÓZES ÉLETE” ÍRÓJA
hogy mutassák Isten hajthatatlanságát,
hogy egyre keményebben fog lecsapni akarata érvényesítése érdekében.
Hagyjatok!
„Azután ezt mondta az Úr Mózesnek: Bögölyöket bocsátok rájuk.
2MÓZ 8,20-21.24
Tömegestül jöttek a bögölyök a fáraó palotájába.
Egész Egyiptomban szenvedett a föld a bögölyök miatt.”
A mágusaim nem tudnak rovarinváziót csinálni.
Ez aggasztó.
Olyan hatalma van, amivel mi nem bírunk.
Nem tudom, mit tegyek.
Mózes azt mondja, egy isten áll mellette. Egyetlen.
Erősebb lehet egy isten többnél?
Mihez kezdjünk vele?
Te vagy az egyetlen igaz uralkodó.
A hébereknek csak egy istenük van.
Csak egy emberen keresztül beszél.
Különítsd el az embert a népétől! Rengesd meg benne a bizalmukat!
Ő nem tartozik közéjük.
A fáraó beszélni kíván veled. Azonnal a palotájába kell jönnöd.
Máris megyünk.
Egyedül Mózessel.
Mózes!
Kérlek, csatlakozz hozzám!
Igyál bort!
Jobb, mint a víz.
Nem hiányzott ez a száműzetésed során?
Ez a luxus?
A sivatagi életnek is megvan a maga előnye.
Közelebb vagy Istenhez.
Akkor…
most mi legyen?
Mózes, legyőztél engem a mágiáddal.
Vesztettem.
Áruld el, mit akarsz!
Már elmondtuk.
Ki akarunk menni a sivatagba, hogy áldozhassunk Istenünknek.
Csináljátok!
Áldozzatok neki!
Csak épp itt, a városban.
Az lehetetlen.
Semmi sem lehetetlen.
Az a fajta áldozat, amit mi teszünk, elborzasztja a népeteket.
Megparancsolom nekik, hogy viseljék el.
Engedelmeskedni fognak.
Csak három napra van szükségünk.
Két férfi.
Két isten eltérő látásmóddal.
Tiszteletben tartom a származásod,
de…
egy család vagyunk, Mózes.
Egyiptom is hozzád tartozik.
Ez a te földed.
A te néped.
Szenvednek.
Keresünk köztes megoldást.
Igyál!
Két napot kaptunk.
Kettőt?
Ennyit engedett nekem.
Elmehetünk. Mindannyian.
Két nap.
Az elég lehet, ha éjszaka is vándorolunk.
Nőkkel és gyerekekkel?
Mindannyian.
Sikerülhet.
Mózes ismeri a sivatagot.
A népünk nem.
Sokan még soha nem jártak Gósenen kívül.
Rettegni fognak tőle.
Hogyan vegyük rá őket?
Meggyőztem, hogy adjon két napot.
Előtte mit ajánlott?
Milyen lesz a népünknek a sivatagban?
Szerintem mi…
Ők korlátok között élnek.
Jól ismerik a nélkülözést,
de a gyűjtögetést nem.
Nem tudják, milyen az önellátás.
Mózes, gyere, kérlek!
Nincs sok ideje.
Anyám!
Anyám, én vagyok az.
Én vagyok az, Mózes.
Szeretlek, Mózes.
Két nap múlva indulunk, anyám.
Már csak két nap.
Szabadok leszünk.
Te is az leszel.
Anyám!
- Anyám! - Meghalt.
Nem! Anyám!
Anyám!
Drága öcsém, anyánk meghalt.
A nap már delelőn jár.
Eljött az idő, Mózes.
Hagyjátok abba a munkát!
Menjetek haza a szeretteitekért!
Indulunk a sivatagba.
A fáraó parancsa!
Azt mondták nektek, abbahagyhatjátok a munkát,
és kimehettek a sivatagba áldozatot bemutatni.
Ez hazugság!
A fáraótok nem adott erre engedélyt.
Dolgozni fogtok ma és holnap is!
- A fáraó megígérte… - Nem ígért semmit.
Elmegyünk, ahogy ígérte.
Állj!
Vissza dolgozni!
Mindenki menjen vissza!
Hagyd! Gyere!
Dolgozzatok! Hagyd!
Ismét hazudtál nekem!
Elszámoltad magad.
Megbíztam a szavadban.
Én istenekkel társalgok.
Nem köt a szavam.
Elvesztetted a néped bizalmát. Ennek így kellett történnie.
Nem tartozol közéjük, Mózes. A véretek talán közös, de mit számít az?
A régi istenüket kínálod nekik,
de mit tud a néped róla a fáraójukhoz képest?
Én gondoskodom róluk.
Én kértem Ozirisztől, Hórusztól és Ízisztől, hogy menjen jól a soruk.
Nélkülem lenne élelmük?
Vizük?
Fedél a fejük felett?
Isten azért nem könnyítette meg az utat,
mert mi magunk sem könnyítjük meg.
Az élet nem ilyen.
Volt már, hogy tanultál valamiből, vagy legalábbis azt hitted,
de aztán amint kezdett rendeződni a helyzet,
amint könnyebb lett minden, elfelejtetted a tanulságot?
Elfelejtetted az egészet?
Mi kell ahhoz, hogy tényleg megtanuld a leckét? Nehézség.
Azonnal le kell állnunk.
- Békét kell kötnünk a fáraóval. - Nem!
Nincs béke!
Mózesnek igaza van.
Minél nehezebb neki, annál nehezebb nekünk is.
Istenhez képest ő semmi. Félre kell söpörni, mint egy legyet.
Akkor Isten miért nem söpri félre?
Ledönthetné a kapukat, végezhetne az őrökkel, hogy elmehessünk.
Ha az Istenünk mindenható, akkor miért nem intézi el nekünk?
Ha önálló nemzetté akarunk válni,
ahhoz erő kell.
Még ha szabadokká is válunk, szerinted könnyű életünk lesz?
Nem!
Nehéz lesz földet szerezni és jövőt építeni magunknak.
Nehezebb, mint templomot építeni. Ezer templomnál is nehezebb!
És semmi másra nem számíthatunk, csak az erőnkre és a hitünkre.
Ezért tesz próbára minket.
Dátán!
Mondd meg az embereidnek, hogy várjanak! Szenvedjenek!
A fáraó jobban szenved majd.
A csapások egyértelműen a fáraónak szóltak,
de kisebb részben a héber népet is célozták,
mivel szerintem arra szolgáltak, hogy megmutassák nekik,
hogy a történtek túlmutatnak rajtuk, önerőből semmit sem tehetnek ellenük.
Négyszáz éve éltek ott,
és nem tudták megúszni vagy elkerülni, hogy szolgasorba kerüljenek.
És mégis láthatják, ahogy az Istenük értük harcol,
és nekik egy szalmaszálat sem kell keresztbe tenniük.
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké.
Uram!
Holnap a fáraó királyságának összes jószága elpusztul.
Aztán a fáraó engedni fog?
Nem. Képtelen rá.
Megkeményítettem a szívét.
De Uram,
nem lenne jobb, ha megenyhítenéd?
Isten azt mondja Mózesnek: „Megkeményítettem a fáraó szívét.”
Úgy is lehet értelmezni ezt a passzust,
hogy Isten megkeményítette a fáraó szívét,
hogy elengedhette volna Izráel népét,
de világossá akar tenni valamit azzal, hogy közbeavatkozik a fáraónál,
és megváltoztatja a gondolkodását.
Paradox módon, de Isten dönt az eseményekről.
Az iszlám értelmezés szerint a kemény szív nem hajlandó leállni,
még akkor sem, ha rossz úton jár.
Olyan döntések sorozata ez,
melyek együttesen elérik, hogy az ember már senkire sem hallgat.
Szóval ez egy folyamat.
Napjaink orvostudományát tudnám analógiaként felhozni,
mely szerint a koleszterin nem hirtelen okoz szívrohamot,
hanem szépen lassan rakódik le az ember szívében.
A fáraó tudja, hogy elmondhatatlanul sok halott lesz
a megkeményedett szívének köszönhetően,
mégsem tudja, hogyan fújjon visszavonulót.
Szerintem az az erkölcsi tanulság, hogy akármennyire is hiszünk abban,
hogy az emberek képesek megjavulni… Hisz imádjuk a megváltástörténeteket.
Isten azt tanítja nekünk, hogy egyesek annyira rosszak és borzasztóak,
hogy már képtelenek rá.
2MÓZ 9,2-3
„Ha nem akarod elbocsátani őket,
akkor megveri az Úr keze a mezőn levő jószágodat:
a lovakat, szamarakat, tevéket, marhákat és juhokat
igen nagy dögvésszel.”
- Mikor történt? - Éjszaka.
Kérlek, állj fel!
Ne lássák, hogy lesújt minket.
Nagyuram!
Nem érkezett meg a reggeli gabonaszállítmány.
Nincs mit a kocsik elé fogni. Minden állat elpusztult.
Mindegyik?
Mind, kivéve a héberek állatait.
A marhák és a lovak megbetegszenek. Nincs rá bizonyíték, hogy Mózes tette.
Vissza!
A fáraón úgy elhatalmasodott az önteltség, hogy senki másról nem vett tudomást,
aztán ez a kognitív disszonancia összeomlott,
de akkor sem állt le, ami Hitlerre emlékeztet.
Hitler a végére már annyira belefeledkezett a beteges küldetésébe,
hogy nem vette észre, ahogy omladozik a birodalma.
Szerintem ez ugyanilyen.
Szerintem a fáraó már semmit sem vett észre maga körül,
mert csakis befelé figyelt.
A sok csoda és a sok jel ellenére a fáraó továbbra is istennek hitte magát.
Van egy versszak a Koránban,
amiben a fáraó odaszól az egyik emberének, és azt mondja:
„Építs nekem egy magas épületet!” Valószínűleg egy piramist.
„Hogy elérhessem az eget, és megnézhessem Mózes Istenét.”
A fáraó narcizmusa olyan szintet öltött, hogy már fel akart menni a mennybe,
hogy találkozzon ezzel az Istennel.
Nem tudta elhinni, hogy létezik nála hatalmasabb.
És 37-en haltak meg tífuszban és tetvek miatt a női szárnyban,
így tehát összesen…
350 halott van…
a palotában.
Folytassam?
Uram!
Ha tényleg olyan hatalmas lenne, velem is ugyanez történt volna.
Nem árthat egy istennek.
2MÓZ 9,23-26
„És az Úr jégesőt zúdított rájuk.
Olyan hatalmas volt, amilyen nem volt még Egyiptomban, amióta emberek lakják.
Elverte a jégeső egész Egyiptomban mindazt,
ami a mezőn volt: embert és állatot egyaránt.
Csak Gósen földjén nem volt jégeső, ahol Izráel fiai laktak.”
Szeretlek, fivérem.
Kérlek, fogadd meg Mózes szavát!
Mert őt is szereted.
A nép éhezni fog.
Sok ezren.
Hacsak a fáraó meg nem hátrál.
És meg fog?
Reménykedjünk!
A „fáraó” szót ma is használjuk a modern arab nyelvben arra…
Még igét is csináltunk belőle.
Arra, aki gőgös, arrogánsan viselkedik,
nem hallgat másokra, ellenkezik velük, és mindenkivel szembemegy.
Ő egy fáraó. Fáraóként viselkedik.
Nem akarok politizálni, de a legtöbb autokrata rezsimben
van egy diktátor, aki ugyanígy viselkedik.
Ilyen emberek ma is léteznek.
Felség!
Senki sem dolgozik.
Az emberek éhezni fognak.
Ez elviselhetetlen.
Nem folytathatjuk ezt tovább!
Az én Uram nem fog leállni, amíg meg nem adod, amit kértünk.
Mondd meg neki, hogy állítsa le a jégesőt!
Aztán majd beszélhetünk.
Tanúságát adtad, hogy egy isten védelme alatt állsz.
Udvarias gesztusként felé
elengedem a népedet a sivatagba áldozatot bemutatni.
Mily nagylelkű, felség!
Viszont…
napokig vándorolni a sivatagban nem tesz jót a fiatal elmének.
Úgyhogy a városban kell hagynotok a gyermekeiteket.
A néped védelmezőjeként tartozom nekik ennyivel.
Velünk kell jönniük.
- Miért? - Ez Urunk parancsa.
Én meg ezt parancsolom!
Nagyuram!
Hét évre elegendő gabonánk van. A világ legnagyobb gazdálkodói vagyunk.
- Ki fogjuk bírni. - Fáraó!
Add meg, amit kérek,
különben esküszöm, sáskák hada fog felfalni minden gabonát a földeden!
A néped érdekében add fel!
2MÓZ 10,13
„Az Úr keleti szelet hozott az országra egész nap és egész éjjel.
A keleti szél meghozta a sáskákat.”
A csapások összeadódott hatása:
a víztartalékok elvesztése,
a bögölyök és az egyéb rovatok támadása,
ami elpusztította az élelemkészleteket,
tönkretéve az életet és a gazdaságot is,
mindez megrendítette őket, mert valóságos volt,
és közvetlenül érintette az emberek életét és élőhelyét.
Isten egy történetet mesél.
Az izraelitákhoz beszél.
A történet pedig arról szól, hogyan kell teljesen lebontani
a hatalom vélt forrását.
Isten egymás után elintézi a földet, a gazdaságot, a hatalom érzetét.
2MÓZ 10,15
„A sáskák lerágták a föld minden növényét,
a fák minden gyümölcsét, amelyet meghagyott a jégeső.
A fákon és a mezei növényeken nem maradt semmi zöld
Egyiptom egész területén.”
Fáraó, hallgass meg minket!
Apám…
Láttam az embereket a palota előtt.
Éheznek.
Az eredményeinken túl az is bizonyságul szolgál,
amit elviselünk.
Miért viseljük el ezt?
Én vagyok a fáraó.
Egyszer majd te, a fiam leszel a fáraó.
Mi vagyunk a rend. Dicső királyságunk alapja.
Ha meghátrálok a héberek istene előtt,
ha sikerül…
legyőzniük…
az alapok omlanak össze.
És eltűnünk.
Ez nem vereség, fivérem.
Hanem emberség és józan ész.
Haladás.
Az istenek békében élhetnek.
Széth és Hórusz is megbékéltek. Felosztották egymás között a világot.
Osztozzak egy világon, ami már eleve az enyém?
Apám, ha megadod Mózesnek, amit akar,
újra elhozod a jólétet a népünknek.
Nagyobb leszel tőle, nem kisebb.
Nem válhatok nagyobbá annál, amilyen vagyok.
Jelentéktelenné válok, ha meghajolok Mózes Istene előtt.
Nem teszem meg.
Nem fogom!
2MÓZ 10,22-23
„Sűrű sötétség támadt egész Egyiptomban.
Az emberek nem látták egymást,
és senki sem tudott kimozdulni a helyéről három napig.”
A nap eltakarása… Ré, a napisten a panteon főistene,
és a fáraó pártfogója.
Egyre súlyosabb a helyzet.
A sötétség Ré elleni támadást jelent,
mivel az egyiptomiak a kozmikus rend szerves részének tekintették a napot.
Az egyiptomiak nem értették, hogy mi történik a nappal éjszaka,
úgyhogy ettől nagyon féltek,
mivel a sötétség bizonytalanságot jelentett.
És köze volt az alvilágba vezető úthoz is.
Szóval szerintem a sötétség a halált is jelentette számukra.
A Teremtés könyve arról szól, hogy Isten rendet teremt a káoszból.
A csapások visszahozták a káoszt,
a teremtés előtti állapotot.
Egy kozmikus előadás zajlik.
Az istenek egymás ellen feszülnek. Ki nyeri meg a csatát?
Most már fel kell adnia.
A büszkesége nem engedi.
Vigyázz!
Hatalmas erőt hordozol.
Nehogy téged is megkeményítsen.
Mózes!
Kérlek, helyezd vissza az égre a napot és a holdat!
Elengedsz minket áldozatot bemutatni.
Magunkkal visszük a gyermekeinket,
a véneinket,
Izráel egész népét.
Nem áldozni akartok.
Mondjuk ki nyíltan!
El akartok menni.
És elárulni a legfőbb uratokat.
Engem.
Valóban.
El fogunk menni.
Túl régóta vagyunk hozzád láncolva, fáraó.
Ideje elengedned minket.
Tűnj el!
Kíméld meg a népedet!
Kíméld meg magad a fájdalomtól, ami ezután jön. Engem is kímélj meg tőle!
Tűnj el!
És jól vigyázz!
Vigyázni fogok.
Meg ne lássalak még egyszer,
különben eltiporlak!
Úgy lesz, ahogy mondod.
Soha többé nem látsz engem.
- Anyám! - Mózes!
Nem engedett.
Félek, hogy képtelen rá.
A te istened erősebb.
Ez teljesen nyilvánvaló.
De kérlek, könyörögj neki, hogy kegyelmezzen meg Egyiptomnak!
Az nem segítene.
Mit parancsol most az urad?
Én vagyok a pusztító.
Mózes! Mi jön most?
Én vagyok a pusztító.
Halál.
A feliratot fordította: Szűcs Imre