‫פרעה.‬
‫מי אתה?‬
‫פרעה.‬
‫התגלה.‬
‫אתה תיפול.‬
‫אני המשחית.‬
‫האימפריה שלך תיפול.‬
‫אני המשחית.‬
‫פרעה…‬
‫אלים.‬
‫מהו הדבר הזה?‬
‫אני המשחית.‬
‫מלכי.‬
‫מלכי. אתה חש בטוב?‬
‫חלמתי חלום.‬
‫החושך צר עליי.‬
‫צל אדם.‬
‫המן, שלח חיילים לרחובות.‬
‫יש רוצח בקרבנו.‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫- התורה כולה: סיפורו של משה -‬
‫- חלק 2: המכות -‬
‫בתקופת הממלכה החדשה,‬
‫שבה אולי התרחש סיפור יציאת מצרים,‬
‫המצרים סגדו לפנתאון אלים, לריבוי אלים.‬
‫לכמה מהם היה ראש חיה ולכמה היה ראש אדם,‬
‫והם ייצגו את ההיבטים השונים של הטבע‬
‫שאפשר יהיה לרתום לטובתם של תושבי מצרים.‬
‫הפרעה נחשב למתווך‬
‫בין האנשים לאלים.‬
‫אז הם אפילו פיסלו פסלים שאוזניהם גדולות,‬
‫כדי לסמל שהם שמעו את בני עמם‬
‫והתפללו לאלים בשמם.‬
‫הפרעה היה אלוהי למחצה.‬
‫הוא היה אל בעולמנו, בעיקרון.‬
‫הוא היה המתווך‬ ‫בין עולם בני התמותה לעולם האלוהי.‬
‫הדרמה האמיתית שמתרחשת בספר שמות‬ ‫היא לא בדיוק בין משה לפרעה.‬
‫זה די נכון, אבל היא למעשה‬ ‫בין האל של בני ישראל, אדוני,‬
‫לבין אלי המצרים.‬
‫פה נמצא המתח האמיתי,‬
‫ומי יזכה בחזקה על בני ישראל?‬
‫האם הם יהיו עבדיו של פרעה,‬
‫או יעבדו את אדוני?‬
‫- ארץ גושן -‬
‫אתה תשוב למצרים.‬
‫פרעה לעולם לא ישחרר את העברים.‬
‫הוא יתנגד, ואכה אותו על כך.‬
‫זה היה של אבי אבותינו, יוסף,‬
‫שהיה בנו של יעקב,‬
‫שהיה בנו של יצחק,‬
‫שהיה בנו של אברהם.‬
‫משה התוודע לזהותו כבן ישראל‬
‫רק בשלב מאוחר בחייו.‬
‫הייתי אומרת שהוא שילוב של מצרי ובן ישראל.‬
‫ומאחר שגדל כבן חורין,‬
‫הוא גם הבין מהי חירות אמיתית.‬
‫המושיע של בני ישראל היה חייב להיות מישהו‬
‫שלא סובל מהטראומה בעצמו.‬
‫כי האנשים שחוו אותה‬
‫חשו "קוצר רוח" לפי תיאורם בתנ"ך.‬
‫הם לא יכלו לדמיין חיים שונים‬ ‫מחייהם באותה תקופה.‬
‫הם נזקקו לאדם שראה יותר מהעולם.‬
‫אדם שחי בחצר פרעה.‬
‫- פי-רעמסס‬ ‫בירת מצרים -‬
‫משה לא רק עומד להתעמת עם פרעה,‬
‫עם עריץ אכזר, אלא עם אדם שהוא מכיר מקרוב.‬
‫הוא גדל בבית הזה וקשור אליו.‬
‫אז הממד הפוליטי והממד האישי‬ ‫שלובים זה בזה לחלוטין.‬
‫המון מוטל על הכף מצידו.‬
‫מוטל עליו לשחרר עם שלם.‬
‫אז לא מדובר רק בגורלו הוא.‬
‫הוטלה עליו משימה רצינית מאוד.‬
‫עצור!‬
‫ברצוני לדבר עם הנסיכה בתיה.‬
‫סור מכאן, איכר.‬
‫תפסו אותו!‬
‫שמי משה!‬
‫מסרו לנסיכה שבנה חזר!‬
‫איפה הוא?‬
‫פתח ומיד.‬
‫זה הוא!‬
‫גברתי.‬
‫הניחי לנו.‬
‫ילדי האהוב.‬
‫נשקפת לך סכנה כאן.‬
‫ברור לי שלא הרגת את האיש ההוא,‬
‫אך יש שיענישו אותך על כך.‬
‫עליך לעזוב את העיר לאלתר.‬
‫גיליתי את האמת.‬
‫גיליתי מה קרה כשהייתי תינוק.‬
‫יש לי אח.‬
‫אחות.‬
‫ואם שהולידה אותי.‬
‫אני…‬
‫אבד לי ילד.‬
‫הוא נולד מת.‬
‫שקלתי להטביע את עצמי במי היאור.‬
‫אבל הנהר העניק לי חיים חדשים.‬
‫הוא העניק לי אותך.‬
‫ואז באה בת פרעה עם המשרתות שלה.‬
‫והיא באה לנילוס והיא שומעת בכי.‬
‫והיא רואה תיבה קטנה.‬
‫היא מושיטה את זרועה והזרוע נמתחת.‬
‫היא מתארכת כפליים ונמתחת קדימה.‬
‫והיא מושכת את התיבה אליה ופותחת אותה.‬
‫ושוב, כל העולם מתמלא אור,‬
‫רק מהמבט בתינוק הזה.‬
‫והיא מיד יודעת שזה תינוק עברי.‬
‫אתה יפה כל כך.‬
‫אחד מהתינוקות העבריים?‬ ‫-אל תגידי זאת שוב לעולם!‬
‫הוא מתנה.‬
‫כן.‬
‫כן, אתה מתנה.‬
‫אבל גברתי, לא תוכלי לשמור אותו אצלך.‬
‫שקלי דברייך לפני שתורי לי מה לעשות.‬
‫ניקח אותו לארמון.‬
‫איש לא יודע על מות ילדי.‬
‫הוא יהיה התינוק שלי.‬
‫ואם יגלה אביך?‬
‫זהו סוד שננצור.‬
‫יחד.‬
‫נקרא לו משה.‬
‫שנולד מן המים.‬
‫משה שלי.‬
‫שם מצרי?‬
‫לנסיך מצרי.‬
‫בת פרעה קוראת לתינוק שהיא מושה מהנילוס‬
‫בשם מצרי שבעברית הוא "משה".‬
‫הסיפור עוסק בנסיכה מצרית‬
‫שאינה דוברת עברית‬
‫ולא תהיה לה כל סיבה‬ ‫להעניק לילד הזה שם עברי.‬
‫אז ניצבת בפנינו סאגה מדהימה‬
‫שבה הגואל הדגול של העם היהודי‬
‫צץ לו פתאום במצרים ואומר,‬ ‫"אלוהים שלח אותי כדי לשחרר אתכם",‬
‫ויש לו שם זר.‬
‫זה מקביל לכך שיבוא לקהילה היהודית בימינו‬
‫ושמו יהיה כרים או מרי ג'יין,‬
‫או שם מתרבות דומיננטית אחרת.‬
‫משה נקרא בשם שבת פרעה העניקה לו.‬
‫אז המדרש מנסה לפרש את שני הפסוקים האלה‬
‫באופן שמיישב ביניהם,‬
‫וגורס שהנסיכה, בת פרעה, בתו של פרעה,‬
‫נהייתה לבתו המאומצת של האל.‬
‫בת-יה, בתיה, בת ה'.‬
‫בתו של אל העברים.‬
‫אף אחת אחרת לא נקראת "בת אלוהים".‬
‫אף אחת אחרת.‬
‫בתיה הוא שם יחיד במינו.‬
‫אני שוב זקוק לעזרתך, אמי.‬
‫אמת היא.‬
‫אכן הרגתי את האיש ההוא.‬
‫לך.‬
‫עכשיו.‬ ‫-לא אוכל.‬
‫צוויתי לחזור.‬
‫צווית?‬
‫מי ציווה עליך?‬
‫אלוהים.‬
‫איזה אלוהים?‬
‫אותו האל שהביא לך אותי בינקותי.‬
‫אלוהי העברים.‬
‫הוא אמר לי להוביל את עמי לחיי חירות,‬
‫להשיבם למולדתם בכנען.‬
‫הוא לעולם לא ישחרר את העם הזה!‬
‫הקשיבי לי. מחר הוא יום ההולדת של הנסיך.‬
‫אף פרעה לא יכול לסרב לנתיניו ביום זה.‬
‫משה, הקשב לי.‬
‫לאחי היה חלום נבואי.‬
‫מאות אנשים נאסרו.‬
‫האסורים מעונים כעת!‬
‫מעולם לא ראיתי אותו נוהג כך.‬
‫לך עכשיו, צא מהעיר.‬
‫גם אם לא אראה שוב את פניך,‬ ‫לפחות אדע שעודך בין החיים.‬
‫היזהר פן יראו אותך.‬
‫אסור שייוודע לפרעה שחזרת.‬
‫הבטח לי זאת.‬
‫זה לא התאים לך.‬
‫טעות בידך. זה מתאים לו.‬
‫זה התאים לו. זה חלוק נביא.‬
‫מספיק!‬
‫אשתי צודקת. איני ראוי לבגדים אלה.‬
‫הנני אשר הנני‬
‫ואהיה אשר אהיה.‬
‫סלח לי, ה'.‬
‫היכן אמונתך, משה?‬
‫אני מפחד.‬
‫יהיו שלושה אותות שיוכיחו לפרעה שאני ה'.‬
‫אם אמונה בלבך,‬
‫אתן אותם בידך להציגם.‬
‫ואם לא אצלח?‬
‫לו לשמש ולירח היו ספקות,‬
‫אורם היה דועך מיד.‬
‫אני חושב שהיחסים‬ ‫בין משה לאלוהים היו אמיתיים כל כך.‬
‫כאילו, "טוב, אלוהים, ככה אתה מצווה עליי,‬
‫"אבל דרך אגב, הנה מה שאני מרגיש.‬
‫"יש לי כמה שאלות. יש לי כמה בעיות."‬
‫בסיפור של משה בקוראן,‬
‫אלוהים מבקש ממנו לעשות דברים קשים מאוד‬
‫שהוא יודע שהוא לא יכול לעשות בכוחות עצמו.‬
‫אז במובנים רבים,‬
‫אני חושבת שהאדם‬ ‫שקורא את הקוראן או שומע אותו‬
‫מתבקש לשים את עצמו במקומו‬
‫ולחשוב, "מה הייעוד הגדול בחיי שלי?‬
‫"ואיך אבסס יחסי אמון עם אלוהים,‬
‫"עם הישות הכל-יכולה הזו שתסייע לי במסעי?"‬
‫היום אני מציין את יום הולדתו ה-18 של בני.‬
‫וכעת, כמנהגנו,‬
‫ארצה לחלוק את חסדי היום המשמח הזה‬
‫עם נתיניי האהובים.‬
‫מי כאן רוצה לבקש ממני טובה?‬
‫תן לנו לעבור.‬
‫הראה להם אות.‬
‫שמעת את דברי המלך.‬ ‫-זה לא נועד לבני עמך.‬
‫יהיו שלושה אותות שיוכיחו לפרעה שאני ה'.‬
‫זהו אות.‬
‫אלוהים נותן למשה שלושה אותות‬
‫כדי שמשה יציג את עצמו‬
‫עם אסמכתאות כלשהן, כן?‬
‫צריך שיאמינו לו.‬
‫הוא אומר לו לשים את ידו בחלוק,‬
‫וכשהוא מוציא אותה, היא מצורעת.‬
‫ממש מתה.‬
‫אתה.‬
‫הוא עומד לדבר!‬
‫משה.‬
‫חזרת.‬
‫הוא מכיר אותו.‬
‫לבוש כפושט יד.‬
‫ואף רוצח.‬
‫אני מניח שבאת לבקש מחילה ביום מיוחד זה.‬
‫אני בוחר…‬
‫להעניק אותה.‬
‫לא תיענש על הרצח.‬
‫הדבר היקר ביותר בעולם הוא חירות האדם.‬
‫אנו מבקשים שתעניק לנו אותה.‬
‫וכך עשיתי.‬
‫שלח את עמי!‬
‫עמך?‬ ‫-העברים.‬
‫העברים?‬
‫אינך עברי.‬
‫מדוע תשייך עצמך לפשוטי העם?‬
‫אני מתחנן בפניך.‬ ‫הרשה לנו ללכת למדבר כדי לעבוד את אלוהינו.‬
‫"אלוהינו"?‬
‫אמור לי, וזיר גדול, האם שמענו על אל עברי?‬
‫הוא מופיע בספר היום?‬
‫לא, מלכי.‬
‫האם הוא הוזכר במקרה בספר המתים?‬
‫כלל לא, מלכי.‬
‫מי הוא, אם כן?‬
‫הוא אל שמחולל נסים.‬
‫ראיתי זאת במו עיניי.‬ ‫-הראו לי.‬
‫הראו לי למה מסוגל האל שלכם.‬
‫הנחש הוא אחד האלים של המצרים.‬
‫זהו אורובורוס.‬
‫הוא נקשר לנילוס.‬
‫זה מטה הקסם המיוחד שהוא יכול להפוך לנחש.‬
‫להפוך אותו לסמל של מצרים.‬
‫מכשפים.‬
‫הציגו לנו קסם אמיתי.‬
‫המצרים היו ידועים בקסמים.‬
‫אם רוצים להציג אות,‬ ‫אם רוצים לגבור על המצרים,‬
‫צריך לגבור עליהם במשהו שהם טובים בו.‬
‫והם היו טובים בקסמים.‬
‫הקסם המצרי, או "הקא" בפיהם,‬
‫התבסס יותר על מילים בכתב או בעל פה.‬
‫זה היה מקור היכולת או הכוח האלוהי האלה.‬
‫באופן סימבולי, הנחש הזה‬
‫בולע לקרבו את המלוכה המצרית,‬ ‫את הכוח והסמכות.‬
‫כי ראשי הפרעונים, לתקופה מסוימת,‬ ‫היו עטורים בסמל קוברה.‬
‫הוד מעלתך, אין זה אך קסם.‬
‫אדם זה עובד אל חזק משלנו.‬
‫עצרו אותו.‬
‫אחי…‬ ‫-שקט.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אנחנו מבקשים רק שלושה ימים.‬
‫למה לי להישמע לאל שלך?‬
‫אילו ערים הוא כבש?‬
‫באילו קרבות הוא ניצח?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הוא ברא את השמיים ואת הארץ ואת כל אשר בה.‬
‫אתה משקר.‬
‫אני אדון העולם,‬
‫אהוב האלים שבראו אותי ואת היאור.‬
‫לא. יש אלוהים אחד שאין מלבדו.‬
‫והאל הזה, אלוהיי, ברא אותך!‬
‫לא שמעתי על האל הזה!‬
‫עליו לענות.‬
‫בשמי ובשם בני,‬
‫אני מודה לרע ולאסת על המופע המפתיע הזה,‬
‫שהיה מבדר ביותר.‬
‫סלקו את השוטים האלה מפנינו.‬
‫לכו! לכו מפה!‬
‫התכונה הכי פחות נסלחת של פרעה היא יהירותו,‬
‫ולכן הוא ניגוד מושלם למשה,‬
‫כי לפי התיאורים,‬ ‫התכונה הכי בולטת של משה היא הענווה.‬
‫אז זה המאבק העיקש בין יהירות וענווה.‬
‫הראינו להם.‬ ‫הם חזו בכוחו של אלוהינו במו עיניהם.‬
‫אני מכיר את האדם הזה.‬ ‫לא נוכל לדעת דבר בבטחה.‬
‫הסתלקו!‬
‫חבל שלא ראיתם את פני פרעה.‬
‫הקשיבי לי.‬ ‫-ואז…‬
‫אלוהים אמר לי שפרעה יתנגד‬ ‫ושהוא יכה אותו על כך.‬
‫פרעה אכן התנגד, אך אלוהים לא הכה אותו.‬
‫את מבינה?‬
‫ספר לי על לידתו של אליעזר.‬
‫מה?‬
‫אחיותיי וכולם‬
‫אמרו שהלידה השנייה תהיה קלה יותר מהראשונה.‬
‫ספר לי מה אתה זוכר.‬
‫זה נמשך יותר משלושה ימים.‬
‫הייתי בטוח שהוא ימות.‬
‫ושגם את תמותי.‬
‫אבל לא כך קרה.‬
‫ייתכן שאלוהים יכה את דודך,‬
‫אבל אולי יידרש לכך יותר זמן משציפית.‬
‫אולי זה יהיה קשה יותר,‬
‫עד שתצרח עד לב שמיים, כמו שעשיתי אני.‬
‫הכול בידי אלוהים.‬
‫האנשים האלה נושאים עיניהם אליך.‬
‫מי אני שאנהיגם?‬
‫אתה זה שמדבר עם אלוהים.‬
‫זה מי שאתה.‬
‫בכל יום ויום,‬
‫אני מרגיש, באופן זה או אחר,‬
‫חוסר ביטחון או חרדה ממשהו,‬ ‫או שאני לא טוב מספיק.‬
‫ואז אני חושב על משה במלוא חולשתו.‬
‫שוב, יש לו עבר פלילי. רקע נוראי.‬
‫הוא חי באלמוניות במשך 40 שנה‬ ‫ואלוהים בחר בו.‬
‫"אני איעזר בך!"‬
‫קל מאוד להזדהות עם הסיפור של משה‬
‫כי כולנו מזהים את עצמנו בחייו,‬
‫בשאלותיו, בעימותיו עם אלוהים,‬
‫כשאמר, "אלוהים, בחרת באדם הלא נכון."‬
‫בגדת בי במשך כל השנים האלה.‬
‫אחרי מות ילדי, חשבתי שהוא מתנה מהאלים.‬
‫לבטח נטרפה עלייך דעתך כששיקרת כך לאבינו.‬
‫אבינו הורה לרצוח‬ ‫את כל אותם תינוקות עבריים תמימים.‬
‫זה היה טירוף!‬
‫מעשה תועבה!‬
‫הפרת צוו הטילה עלינו קללה.‬
‫ראיתי דברים שאת לא ראית.‬
‫אם ברצונך להסתודד עם בוגדים,‬
‫אוכל לארגן לך זאת בצינוק.‬
‫לא אוכל להסביר את הכוחות‬ ‫שהפגין בפנינו היום. אתה תוכל?‬
‫את דם מדמי.‬
‫יש בינינו קשר בל יינתק.‬
‫עלייך להחליט.‬
‫למי נאמנה את?‬
‫פועל עלוב לא יסכן את האימפריה שלך.‬
‫אדאג שיוצא להורג.‬
‫לא אוסת למהלך שגוי.‬
‫הם מדברים בשם העברים‬ ‫ואסור שיהיו לקדושים מעונים.‬
‫יש דרך אחרת.‬
‫אלה שיש להם זמן למסע במדבר‬
‫כנראה לא עובדים קשה מספיק!‬
‫מרגע זה ואילך,‬
‫העברים לא יקבלו תבן להכנת לבנים!‬
‫אתה תקוששו לכם קש מן העפר,‬
‫ותעמדו באותה המכסה!‬
‫זה יהרוג את כולנו.‬
‫בממלכה אין מקום לבטלנים!‬
‫אתם תעבדו קשה יותר!‬
‫אנחנו עובדים קשה!‬ ‫-איש לא עובד קשה יותר מאיתנו!‬
‫עכשיו נגלות לנו השלכות האיוולת הזאת.‬
‫בי תקווה שאלוהינו צופה בך ושופט אותך.‬
‫מה אמור אני לעשות?‬
‫מה? להתעלם מצו ה'?‬
‫לא, היית צריך לסבול,‬
‫כפי שסבלנו אנו לפני שהתיימרת להנהיגנו.‬
‫ועכשיו אתה תסבול!‬
‫האל ידרוש כרצונו.‬
‫ופרעה יהפוך את מחצבה זו לקברנו!‬
‫בושו והיכלמו!‬
‫היכלמו כולכם!‬
‫לא די לכם לעמול 400 שנה בעפר?‬
‫תרצו שפרעה יהיה אדונכם?‬
‫אדון הסבל?‬
‫תחיו אי פעם ללא אדון?‬
‫עלינו להיאבק למען חירותנו.‬
‫לסכן הכול למענה.‬
‫כן!‬ ‫-כן.‬
‫חירות לא מוענקת. יש להשיגה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הקשיבו למשה.‬
‫תנו לו להנהיגנו.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫משה!‬
‫אימא! ציפורה!‬
‫משה!‬ ‫-אימא!‬
‫אימא!‬
‫עזרו לי!‬
‫קדימה!‬
‫אהיה אשר אהיה.‬
‫הלכתי לפרעה ועשיתי כדבריך,‬
‫וחיינו אומללים יותר.‬
‫זכור מי אני, משה.‬
‫לך ודבר עם פרעה בבוקר כשילך על שפת היאור.‬
‫למה? פרעה לעולם לא ישחרר אותנו.‬
‫עשה כדבריי.‬
‫לך עם אהרון.‬
‫השתמש במטך.‬
‫תאמין, משה.‬
‫אימא.‬
‫זה אני.‬
‫זה אני, משה.‬ ‫-בני…‬
‫אלוהים היה כאן.‬
‫הנתיב נקבע, בני.‬
‫הראה להם את הדרך,‬
‫יהיה היעד אשר יהיה.‬
‫כך אעשה.‬
‫כך אעשה, אימא. כך אעשה.‬
‫- נהר היאור -‬
‫"ויאמר ה' אל משה,‬
‫"כבד לב פרעה,‬
‫"מיאן לשלח העם.‬
‫"לך אל פרעה בבוקר הנה יוצא המימה‬
‫"וניצבת לקראתו על שפת היאור.‬
‫"והמטה אשר נהפך לנחש‬
‫" תיקח בידך."‬
‫תפסו אותו.‬
‫אתה כה מפחד מאיתנו‬ ‫שלא תרשה לנו לדבר אפילו?‬
‫באנו לבקש ממך שוב.‬
‫התר לנו ללכת למדבר‬ ‫כדי שנוכל לעבוד את אלוהינו.‬
‫אלוהים ששולח רוצח לדבר בשמו?‬
‫אם לא תהיה ברירה,‬ ‫אלך מכאן כשדם שוב על ידיי.‬
‫אתה מאיים עליי?‬
‫אין זה סימן לחולשה אם תרשה לנו ללכת.‬
‫זה סימן לעוצמה.‬
‫אתה מעז ללמד אותי על חולשה ועוצמה?‬
‫אותי? לוחם כמוני?‬
‫אתה אדם שיכול להשפיל אומה עד עפר.‬
‫זה ידוע לנו.‬
‫אך תוכל לשלוט באהבה ולהיגמל על כך.‬
‫אתה מעוניין בטובתי, אם כן.‬
‫אלה מילותיו של אסופי.‬
‫ילד עזוב שמחופש ומתחזה לנביא.‬
‫ועתה אתה מופיע בפניי…‬
‫ולא מפגין נאמנות או הכרת תודה‬ ‫לאלה שהעניקו לך הכול.‬
‫אתה תוצר האימפריה המצרית.‬
‫משה, העברים רק בלבלו אותך.‬
‫ואלוהיך,‬
‫הוא יוביל אותך אל התהום.‬
‫ראה את כוח אלוהיי.‬
‫אל אלוהים!‬
‫עכשיו כל המים במצרים דם הם.‬
‫ועמך יצמא.‬
‫הם ישתו יין עד שיהיו להם מים שוב.‬
‫וזה רק ירומם את רוחם.‬
‫אפשר להותיר רושם ראשוני רק פעם אחת.‬
‫נדרש לו משהו שימשוך את תשומת לבו‬
‫של הפרעה המצרי,‬
‫ובהחלט ידגים לו שאלוהים היה רציני‬
‫לגבי שחרור העם.‬
‫הוא הפך את מי הנילוס לדם.‬
‫במקום שיהיה מקור חיים,‬
‫הוא מקור למוות.‬
‫כאן אין לנו מחסור במים.‬
‫שלנו נובעים ממקור קדוש.‬
‫המכות הן בעצם הפגנת כוחו של אלוהי העברים‬
‫אל מול פנתאון אלי מצרים,‬
‫כי המכות מייצגות אלים מצריים.‬
‫אז במכה הראשונה, למשל, הנילוס נהפך לדם.‬
‫והנילוס הוא מקור חייה של מצרים.‬
‫אל הנילוס הוא חעפי, אל אנדרוגיני.‬
‫ודם הנילוס‬
‫מדגים אולי שחעפי נפצע או אפילו נקטל.‬
‫לכן הנהר מלא בדם.‬
‫קדימה!‬
‫"ויחפרו כל מצרים סביבות היאור מים לשתות…‬
‫"כי לא יכלו לשתות ממימי היאור."‬
‫אפילו פרעה לא שתה במשך שבעה ימים.‬
‫הוא לעס עשב כדי להפיק ממנו נוזלים,‬
‫כי בכל פעם שניסה לשתות מים, הם נהפכו לדם.‬
‫מעצמה חדשה קמה במצרים,‬
‫והמעצמה הישנה להוטה לדעת מהן גבולותיה.‬
‫זה הושלם?‬
‫בקרוב, הוד מעלתך.‬
‫הוד מעלתך, הנסיכה רוצה לדעת‬
‫מתי תהיה מוכן לדבר עם העברים.‬
‫שיחכו.‬
‫הושלם, הוד מעלתך.‬
‫פרעה, פנינו לשלום. באנו לשאת ולתת.‬
‫הרעלתם את הנהר שלי.‬
‫לא אנחנו.‬
‫אלוהים.‬
‫אלה…‬
‫להטים עלובים שגם מכשפיי מסוגלים להם.‬
‫אתם הפרתם את הסדר בממלכתי.‬
‫יש רק עונש הולם אחד לכך.‬
‫הוא בני.‬
‫והוא חשוב לעברים.‬
‫הנהר שב לאיתנו.‬
‫למה לאמלל את עובדיך ולהתסיס מרד?‬
‫הוא אומר שהוא עברי,‬
‫ולכן נתייחס אליו כאל עברי.‬
‫שלחו אותם לעבוד בפרך.‬
‫להטים עלובים.‬
‫הקוראן מתאר את פרעה‬ ‫במילה שאפשר לפרש כ"מתנשא",‬
‫ו"מתנשא" היא התרגום המושלם‬ ‫כי היא משקפת בדיוק‬
‫את תחושתו שהוא נישא מעל כולם.‬
‫כשהוא שומע את דברי הנבואה‬
‫שקוראים לו לא להיות עריץ בארצו‬
‫ולהכיר בעליונות האלוהים,‬
‫הוא לא מסוגל לשמוע את המסר הזה,‬
‫כי האגו שלו מונע ממנו‬
‫לשמוע את דבריו של משה.‬
‫קדימה!‬
‫התחילו לעבוד!‬
‫חדל!‬ ‫-לעבוד!‬
‫קדימה!‬
‫לעבוד! קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫"הנה אנוכי נוגף את כל גבולך בצפרדעים."‬
‫קדימה!‬
‫"ושרץ היאור צפרדעים‬
‫"ועלו ובאו בביתך‬
‫"ובחדר משכבך ועל מיטתך‬
‫"ובבית עבדיך ובעמך‬
‫"ובתנוריך ובמשארותיך.‬
‫"ובכה ובעמך‬
‫"ובכל עבדיך יעלו הצפרדעים."‬
‫המכה השנייה היא מכת צפרדעים.‬
‫והצפרדעים האלה מתרבות.‬
‫ובמקרה, אלת הפריון המצרית היא חקת,‬
‫שמיוצגת כבעלת ראש צפרדע.‬
‫אז לאחר שתי המכות הראשונות,‬
‫השאלה היא, מי אחראי על הנילוס?‬
‫חעפי או אדוני?‬
‫מי אחראי לפוריות? חקת או אדוני?‬
‫לפי הסיפורים, הצפרדעים שרצו ברחבי הערים,‬
‫ומישהו ישן והצפרדעים כיסו את כולו.‬
‫האדם היה מכוסה בצפרדעים‬ ‫ולא היה מסוגל לעמוד אפילו.‬
‫הייתם אוכלים‬ ‫וצפרדע הייתה קופצת לכם לתוך הפה.‬
‫זה באמת כמו סרט אימה הוליוודי מטורף.‬
‫אדם, לא אל.‬
‫הקוסמים הצליחו לעשות את אותו הדבר.‬
‫הם הצליחו לשחזר את שתי המכות הראשונות,‬ ‫מכת הדם ומכת הצפרדעים.‬
‫אבל הם לא מסוגלים למגר אותן.‬
‫הם יכולים להשליט כאוס אבל לא סדר.‬
‫רק אדוני יכול להשליט סדר.‬
‫"ויקרא פרעה למשה ולאהרון ויאמר‬
‫"העתירו על ה' ויסר הצפרדעים ממני ומעמי‬
‫"ואשלחה את העם ויזבחו לה'.‬
‫"ויאמר, כדברך,‬
‫"למען תדע כי אין כה' אלוהינו.‬
‫"וימותו הצפרדעים מן הבתים‬
‫"מן החצרות ומן השדות.‬
‫"ויצברו אותם חומרים-חומרים ותבאש הארץ.‬
‫"וירא פרעה כי הייתה הרווחה‬
‫"והכבד את ליבו ולא שמע אליהם‬
‫"כאשר דיבר ה'."‬
‫כשהמכות הראשונות פוגעות במצרים,‬
‫רבים מיועציו של פרעה אומרים לו לא לוותר.‬
‫אבל המצב משתנה די מהר,‬
‫ועד מהרה, כל היועצים שלו אומרים,‬
‫"כדאי שתיכנע וזהו."‬
‫אבל הוא ממאן לשמוע.‬
‫הנה אלוהי העברים שהגיע מרחוק,‬
‫שעמו משועבד, מה שאומר שהוא חלש,‬
‫והוא פולש לו למצרים‬ ‫ובעיקרון עושה בהם שפטים‬
‫במשך כמה פרקים, והוא לא מפסיק.‬
‫מה זה?‬
‫כינים!‬
‫הן בכל מקום!‬
‫המצרים פחדו מאוד מכינים.‬
‫הם היו חולי ניקיון,‬
‫אז הם גילחו את הגוף והראש לחלוטין.‬
‫אפילו לנשים לא היה שיער,‬ ‫או שהיה להן שיער קצר מאוד,‬
‫והן חבשו פאות כדי שלא יהיו נגועות בכינים.‬
‫המכות אמורות להיות הסלמה‬
‫שמדגימה את חוסר הרחמים של אלוהים,‬
‫שאלוהים יטיל עונשים‬ ‫חמורים יותר ויותר עד שיצייתו לו.‬
‫הסתלקו!‬
‫"ויאמר ה' אל משה,‬
‫"הנני משליח… את הערוב.‬
‫"ויבוא ערוב כבד ביתה פרעה ובית עבדיו‬
‫"ובכל ארץ מצרים תישחת הארץ מפני הערוב."‬
‫מכשפיי לא יכולים לזמן נחילי חרקים.‬
‫זה מטריד.‬
‫יש בידו כוחות שאין בידינו.‬
‫איני יודע מה לעשות.‬
‫הוא טוען שאל אחד לצידו.‬
‫אחד.‬
‫האם אל אחד יכול להתעלות על רבים?‬
‫מה נעשה בו?‬
‫אתה השליט האחד והיחיד.‬
‫לעברים יש רק אל אחד.‬
‫הוא מדבר רק דרך אדם אחד.‬
‫הפרד אדם זה מעמו.‬
‫הסת אותם לפקפק בו.‬
‫הוא לא אחד משלהם.‬
‫פרעה רוצה לדבר איתך.‬
‫סור לחצרו מיד.‬
‫נבוא תכף ומיד.‬
‫משה בלבד.‬
‫משה.‬
‫אנא ממך, הצטרף אליי.‬
‫שתה קצת יין.‬
‫הוא טוב מהמים.‬
‫התגעגעת לכל זה בגלותך?‬
‫למותרות האלה?‬
‫לחיים במדבר יש יתרונות.‬
‫אתה מרגיש שאתה קרוב לאלוהים.‬
‫ובכן…‬
‫מה נעשה?‬
‫משה.‬
‫הקסמים האלה שלך הכניעו אותי.‬
‫הובסתי.‬
‫אמור לי, מה רצונך?‬
‫כמו שאמרנו.‬
‫ברצוננו ללכת למדבר כדי לזבוח לאלוהינו.‬
‫עשו זאת.‬
‫הקריבו לו קורבנות.‬
‫אך עשו זאת כאן בעיר.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫הכול אפשרי.‬
‫הקורבנות שאנחנו מקריבים‬
‫נחשבים לתועבה בעיני אנשיך.‬
‫אורה לעמי לסבול זאת.‬
‫הם יצייתו.‬
‫אנחנו זקוקים לשלושה ימים בלבד.‬
‫שני גברים.‬
‫שני אלים שהשקפותיהם שונות.‬
‫אני מכבד את היותך עברי.‬
‫אך…‬
‫אנחנו בני משפחה, משה.‬
‫מצרים שייכת גם לך.‬
‫זו ארצך.‬
‫אלה בני עמך.‬
‫הם סובלים.‬
‫נמצא פשרה.‬
‫שתה קצת יין.‬
‫יש לנו יומיים.‬
‫יומיים?‬
‫זה מה שהסכים להקצות לי.‬
‫נוכל ללכת. כולנו.‬
‫יומיים.‬
‫אולי יומיים יספיקו, אם נתקדם גם בלילה.‬
‫עם נשותינו וילדינו?‬
‫כולנו.‬
‫נוכל להצליח.‬
‫משה מכיר את המדבר.‬
‫אך לא אנשינו.‬
‫רבים מהם ייצאו מארץ גושן לראשונה בחייהם.‬
‫הם יהיו מבועתים.‬
‫איך נשכנע אותם לעשות זאת?‬
‫שכנעתי אותו להסכים ליומיים.‬
‫מה הוא הציע לנו אי פעם?‬
‫מה יעבור על עמנו במדבר?‬
‫אני חושבת שאנחנו…‬
‫הם רגילים לחומות.‬
‫הם למודי סבל, אך…‬
‫לא למדו ללקט מזון.‬
‫או לנהל את חייהם בעצמם.‬
‫משה, בוא בבקשה.‬
‫זה יקרה בקרוב.‬
‫אימא.‬
‫אימא, זה אני.‬
‫זה אני, משה.‬
‫אני אוהבת אותך, משה.‬
‫נצא בעוד יומיים, אימא.‬
‫רק עוד יומיים.‬
‫ונהיה חופשיים.‬
‫את תהיי חופשייה.‬
‫אימא.‬
‫-היא הלכה לעולמה.‬
‫היא לא. אימא.‬
‫אימא!‬
‫אחי היקר, היא הלכה לעולמה.‬
‫השמש ברום השמיים.‬
‫הגיע הזמן, משה.‬
‫הפסיקו לעבוד!‬
‫לכו הביתה והביאו את יקיריכם.‬
‫נצא מיד למדבר.‬
‫מצוות פרעה!‬
‫שמעתם שתוכלו לשבות מעבודה היום‬
‫וללכת למדבר כדי להקריב קורבנות!‬
‫זהו שקר!‬
‫פרעה שלכם לא העניק לכם שום רשות כזו!‬
‫אתם תמשיכו בעבודתכם היום ומחר!‬
‫פרעה הבטיח לנו…‬ ‫-הוא לא עשה כדבר הזה.‬
‫הורשינו לעזוב וכך נעשה.‬
‫עצור!‬
‫שובו לעבוד!‬
‫כולם לשוב לעבודה.‬
‫הנח לזה. בוא.‬
‫שובו לעבודה! הנח לזה!‬
‫שוב שיקרת לי!‬
‫טעית בהערכתך.‬
‫נתתי אמון בהבטחתך.‬
‫אני מדבר עם אלים.‬
‫אני נעלה מדי להבטחות.‬
‫עמך מפקפק בך כעת.‬
‫זה היה קורה בסופו של דבר.‬
‫אתה לא אחד משלהם, משה.‬
‫אולי דמם מדמך, אך מה בכך?‬
‫אתה רוצה שיעבדו את אלוהיהם הישן,‬
‫אבל כמה יודע עמך על האל הזה,‬
‫לעומת פרעה שלהם?‬
‫אני דואג להם.‬
‫הפצרתי בפני אוסיר וחור ואסת שעמך ישגשג.‬
‫בלעדיי, יש להם מזון?‬
‫מים?‬
‫קורת גג?‬
‫אלוהים לא הקל על מסעם‬ ‫כי גם אנחנו לא מקלים על מסענו.‬
‫זה לא מה שקורה בחיים.‬
‫למדתם פעם לקח, או חשבתם שלמדתם לקח,‬
‫אבל אז, ברגע שהתחלתם להרגיש בנוח,‬
‫ברגע שהכול נהיה קל, שכחתם את הלקח?‬
‫שכחתם מה שלימדו אתכם?‬
‫מה דרוש כדי שתלמדו את הלקח באמת? קושי.‬
‫עלינו להפסיק בזה הרגע.‬
‫עלינו להתפייס עם פרעה.‬ ‫-לא!‬
‫שום פיוס!‬
‫משה צודק.‬
‫ככל שנקשה עליו, כך הוא יקשה עלינו.‬
‫הוא כלום בעיני ה'!‬
‫אינו אלא שערה שיש למרוט.‬
‫ומדוע אינו מורט את פרעה ודי?‬
‫או מנתץ את השערים,‬ ‫הורג את השומרים ומשחרר אותנו?‬
‫אם אלוהינו כל יכול, למה לא לבצע זאת וזהו?‬
‫אם נרצה להיות אומה אמיתית,‬
‫עלינו להיות חזקים.‬
‫אתם סבורים שיהיה לנו קל גם אם נזכה לחופש?‬
‫לא.‬
‫יהיה קשה ליישב ארץ,‬
‫לייסד לעצמנו עתיד.‬
‫קשה יותר מייסוד בית מקדש‬ ‫או מייסוד אלפי בתי מקדש!‬
‫וינחו אותנו אך ורק הכוח והאמונה.‬
‫לכן אנו עומדים למבחן.‬
‫דתן.‬
‫אמור לאנשיך, "חכו. סבלו."‬
‫פרעה יסבול יותר.‬
‫המכות נועדו להשפיע מן הסתם על פרעה,‬
‫ובמידה פחותה יותר,‬
‫אני חושב שהן נועדו לעברים,‬
‫כי אני חושב שמטרתן הייתה גם‬ ‫לשכנע אותם ולהמחיש להם‬
‫שהמעשים האלה הם מעבר ליכולתם.‬
‫הם לא יוכלו לבצע אותם בעצמם.‬
‫הם היו שם במשך 400 שנה,‬
‫והם לא הצליחו להימנע מהעבדות ולהתחמק ממנה.‬
‫אבל עכשיו הם רואים‬ ‫שאלוהיהם נאבק למענם ובשמם,‬
‫מבלי שהם יצטרכו לנקוף אצבע בעצמם.‬
‫אהיה אשר אהיה.‬
‫ה'.‬
‫מחר‬
‫ימותו כל חיות המשק בממלכת פרעה.‬
‫ופרעה ייכנע בעקבות זאת?‬
‫לא. הוא לא יכול לעצור בעצמו.‬
‫חיזקתי את לבו.‬
‫אבל ה',‬
‫האם לא עדיף לאלץ אותו לוותר?‬
‫אלוהים אומר למשה, "אחזק את לב פרעה."‬
‫אז אפשר לפרש את הפסוק הזה,‬
‫שבו אלוהים אומר שהוא הקשיח את לב פרעה,‬
‫במובן שהוא היה יכול לשחרר את בני ישראל,‬
‫אבל הוא רצה להעביר מסר‬ ‫כשהתערב בהחלטתו של פרעה‬
‫ושינה את דעתו של פרעה.‬
‫אלוהים יקבע מה יקרה, גם אם זה פרדוקסלי.‬
‫לפי המסורת האסלאמית, לב האדם מקשיח‬
‫כשהוא ממשיך לסטות מדרך הישר.‬
‫מדובר בסדרת החלטות לאורך זמן‬
‫שבעקבות כולן, האדם כבר לא שועה להכוונות.‬
‫אז יש תהליך להקשחת הלב.‬
‫אפשר לדמות את העניין לכך שברפואה המודרנית,‬
‫הכולסטרול לא נצבר ברגע וגורם להתקף לב.‬
‫זה נובע מהצטברות הדרגתית‬ ‫של רובד טרשתי בלב.‬
‫הוא יודע שימותו המוני אנשים‬
‫כתוצאה מהקשחת לבו,‬
‫אבל הוא לא יודע איך לחזור בו.‬
‫חשוב מבחינה מוסרית ואתית להבין‬
‫שעד כמה שנאמין ביכולת האנשים‬
‫לכפר על עוונותיהם ולהשתפר…‬
‫כולנו אוהבים לשמוע על כפרת עוונות.‬
‫אלוהים כנראה מלמד אותנו‬ ‫שיש אנשים שהיו רעים כל כך,‬
‫ומחרידים כל כך שהם כבר לא מסוגלים לזה.‬
‫"כי אם מאן אתה לשלח ועודם מחזיק בם,‬
‫"הנה יד ה' הויה במקנך אשר בשדה,‬
‫"בסוסים, בחמורים, בגמלים,‬
‫"בבקר ובצאן,‬
‫"דבר כבד מאוד."‬
‫מתי זה אירע?‬
‫בן לילה.‬
‫אנא ממך. קום.‬
‫אל לנו להראות שנפגענו מכך.‬
‫מלכי.‬
‫התבואה לא הגיעה הבוקר.‬
‫אין חיות לרתום לעגלות.‬
‫כולן מתו.‬
‫כולן?‬
‫כולן, חוץ מאשר אצל העברים.‬
‫סוסים ופרות חולים לעיתים.‬
‫אין לנו הוכחה שהוא עשה זאת.‬
‫התרחק.‬
‫הפרעה הזה שקע כל כך בהאדרתו העצמית‬
‫שהוא לא הותיר מקום לאף אחד אחר,‬
‫והדיסוננס הקוגניטיבי הזה, כשהכול פשוט קורס‬
‫והוא ממשיך בשלו, מזכיר לי את היטלר.‬
‫היטלר, בסופו של דבר,‬
‫התמסר כל כך למשימתו החולנית בעולם‬
‫שהוא לא ראה שכל ממלכתו מתפוררת.‬
‫ואני חושב שבאופן דומה,‬
‫כל מה שקרה פשוט נעלם מעיניו של פרעה‬
‫כי הוא רק התרכז בעצמו.‬
‫למרות כל האותות והמופתים שנגלו בפניו,‬ ‫פרעה עדיין האמין שהוא אל.‬
‫יש פסוק בקוראן‬
‫שבו פרעה פונה‬ ‫לאחד מאנשיו או שריו ואומר לו,‬
‫"בנה לי מבנה גבוה", כנראה פירמידה,‬
‫"כדי שאגיע לשמיים ואראה את אלוהי משה."‬
‫והנרקיסיזם הזה החריף עד כדי כך‬ ‫שהוא ממש רוצה לעלות השמיימה‬
‫כדי לראות את האל שעליו דיבר משה.‬
‫הוא לא האמין שמישהו חזק ממנו.‬
‫ו-37 מתו מטיפוס,‬
‫והכינים במגורי הנשים,‬
‫כך שהמניין הוא…‬
‫שלוש מאות וחמישים…‬
‫בארמון.‬
‫שאמשיך?‬
‫אדוני?‬
‫אם הוא היה חזק כל כך, גם אני הייתי נפגע.‬
‫הוא לא יכול לגעת באל!‬
‫"וימטר ה' ברד.‬
‫"לא היה כמוהו בכל ארץ מצרים‬
‫" מאז הייתה לגוי.‬
‫"ויך הברד בכל ארץ מצרים‬
‫"את כל אשר בשדה, מאדם ועד בהמה.‬
‫"רק בארץ גושן אשר שם בני ישראל‬
‫"לא היה ברד."‬
‫אני אוהבת אותך, אחי.‬
‫אני מפצירה בך להישמע לו.‬
‫כי את אוהבת גם אותו.‬
‫אנשים ירעבו.‬
‫אלפים.‬
‫אלא אם פרעה ייכנע.‬
‫והוא ייכנע?‬
‫נקווה שכן.‬
‫המונח "פרעה",‬
‫הוא עדיין בשימוש‬ ‫בערבית התקנית של ימינו בתור…‬
‫אפילו יצרנו פועל מהמילה.‬
‫זה אדם גאוותן, אדם רברבן,‬
‫אדם שלא מקשיב, אדם שמצפצף…‬
‫שרוצה לצפצף על כולם.‬
‫הוא פרעה. הוא מתנהג כמו פרעה.‬
‫אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקה,‬ ‫אבל ברוב המשטרים האוטוקרטיים,‬
‫יש רודנים שמתנהגים באופן כזה.‬
‫אנשים כמו פרעה קיימים גם בימינו.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫אף אחד לא עובד.‬
‫העם יגווע ברעב.‬
‫זה בלתי נסבל.‬
‫לא נוכל להמשיך כך.‬
‫אלוהיי לא ירפה‬
‫עד שתעניק לנו את מבוקשנו.‬
‫אמור לאלוהיך להפסיק את הברד.‬
‫ואז נוכל לדבר.‬
‫הוכחת…‬
‫שאתה פועל בחסות אל.‬
‫כמחווה כלפיו,‬
‫ארשה לעמך ללכת למדבר ולהקריב קורבנות.‬
‫נדיבות שאין כמותה, הוד מעלתך.‬
‫אך…‬
‫ימי נדודים במדבר‬ ‫עלולים להכביד על נפש רכה בשנים.‬
‫ולכן תשאירו את ילדיכם בעיר.‬
‫כשומר בני עמך, זוהי חובתי להם.‬
‫על ילדינו לבוא איתנו.‬
‫מדוע?‬ ‫-כך ציווה אלוהינו.‬
‫וכך מצווה אני!‬
‫אדוני!‬
‫יש לנו אספקת תבואה לשבע שנים.‬
‫אין חקלאים כמונו בעולם.‬
‫אנחנו נשרוד.‬ ‫-פרעה!‬
‫הענק לי את מבוקשי,‬
‫אחרת, בי נשבעתי,‬ ‫להקת ארבה תאכל את כל התבואה בארצך!‬
‫לטובת בני עמך, היכנע.‬
‫"וה' ניהג רוח קדים בארץ‬ ‫כל היום ההוא וכל הלילה…‬
‫"ורוח הקדים נשא את הארבה."‬
‫ההשפעות המצטברות של המכות,‬
‫החל מאספקת המים ששובשה,‬
‫ועד הזבובים וכל החרקים שתקפו אותם,‬
‫שכנראה פגעו באספקת המזון‬
‫ושיבשו את החיים ואת המשק,‬
‫כל זה הורגש כי זה היה מוחשי כל כך‬
‫וזה נגע לחייהם הפרטיים של האנשים.‬
‫אלוהים מספר סיפור.‬
‫הוא מדבר עם בני ישראל.‬
‫והסיפור שהוא מספר להם הוא הפירוק המוחלט‬
‫של מה שבעינינו הוא מקור הכוח.‬
‫בזה אחר זה,‬ ‫אלוהים מחריב את האדמה, את הכלכלה,‬
‫את הסמכותיות.‬
‫"ויאכל את כל עשב הארץ‬
‫"ואת כל פרי העץ אשר הותיר הברד.‬
‫"ולא נותר כל ירק בעץ‬
‫"ובעשב השדה בכל ארץ מצרים."‬
‫פרעה, שמע את זעקתנו!‬
‫אבי.‬
‫ראיתי את האנשים מחוץ לארמון.‬
‫הם גוועים ברעב.‬
‫אנו מוכיחים את כוחנו לא רק בהישגינו‬
‫אלא גם בסבלותינו.‬
‫מדוע סבלנו את כל זאת?‬
‫אני פרעה.‬
‫אתה, בני, תהיה פרעה יום אחד.‬
‫אנחנו משליטי הסדר,‬ ‫עמודי התווך של הממלכה האדירה הזו.‬
‫אם איכנע לאל העברים,‬
‫אם אכן…‬
‫אובס…‬
‫היסודות יתפוררו.‬
‫אנו ניעלם.‬
‫זו לא תבוסה, אחי.‬
‫אלא ענווה ושכל ישר.‬
‫זוהי קדמה.‬
‫האלים יכולים להתקיים זה לצד זה.‬
‫סתי וחור התפייסו בסופו של דבר.‬
‫הם חילקו את העולם ביניהם.‬
‫ועליי לחלוק עולם שכבר שייך לי?‬
‫אבי, אם תעניק למשה את מבוקשו,‬
‫תשיב את עמנו לחיי שגשוג.‬
‫תאדיר את שמך, לא תפחית ממנו.‬
‫שמי כבר אדיר יותר מכול.‬
‫אושפל אם אשתחווה לאלוהי משה.‬
‫לא אעשה זאת.‬
‫לא אעשה זאת!‬
‫"ויהי חושך אפלה בכל ארץ מצרים…‬
‫"לא ראו איש את אחיו‬
‫"ולא קמו איש מתחתיו‬
‫"שלושת ימים."‬
‫השמש מוסתרת,‬ ‫ואל השמש רע הוא ראש הפנתאון המצרי‬
‫והאל המגן של פרעה.‬
‫אז זה כבר נהיה רציני.‬
‫לדעתי, מכת החושך מכוונת כנגד רע,‬
‫כי השמש בעיני המצרים‬ ‫הייתה חלק בלתי נפרד ממערך היקום.‬
‫המצרים לא הבינו בדיוק מה קורה לשמש בלילות,‬
‫אז זה הפחיד אותם מאוד,‬ ‫כי החושך ייצג את הלא נודע.‬
‫הוא נקשר גם לירידה לשאול.‬
‫אז לדעתי, החושך גם ייצג את מות כל אחד מהם.‬
‫בסיפור הבריאה בפרק א' בספר בראשית,‬ ‫אלוהים יוצר סדר מתוהו ובוהו.‬
‫בזמן המכות, הסדר נהיה שוב לאי סדר,‬
‫כמו לפני הבריאה.‬
‫מדובר פה בעימות קוסמי.‬
‫האלים נלחמים זה בזה. מי ינצח בקרב?‬
‫עכשיו הוא כבר לא יוכל להתעקש.‬
‫גאוותו מסנוורת אותו.‬
‫זהירות.‬
‫בידיך כוחות אדירים.‬
‫שלא יקשיחו גם את לבך.‬
‫משה.‬
‫אנא ממך, השב את השמש והירח לשמיים.‬
‫אתה תרשה לנו ללכת ולהקריב קורבנות.‬
‫אתה תרשה לנו לקחת איתנו את ילדינו,‬
‫את זקנינו.‬
‫את בני ישראל כולם.‬
‫אתם לא הולכים להקריב קורבנות.‬
‫הבה נאמר זאת ישירות.‬
‫כוונתכם לעזוב.‬
‫לעזוב ולבגוד בשליטכם.‬
‫בי.‬
‫אמת היא.‬
‫אנחנו נעזוב.‬
‫היינו כפופים לך לזמן רב מדי, פרעה.‬
‫הגיע הזמן לשלח את עמי.‬
‫צא מכאן.‬
‫חוס על בני עמך.‬
‫תחסוך מעצמך את הסבל הבא.‬
‫תחסוך גם ממני את הסבל הזה.‬
‫צא מכאן.‬
‫והישמר לך.‬
‫אשמר.‬
‫אם תראה שוב את פניי,‬
‫אלעס את בשרך.‬
‫הצדק עמך.‬
‫לא תראה את פניי שוב.‬
‫אימא.‬ ‫-משה.‬
‫הוא לא נכנע.‬
‫הוא לא מסוגל לכך.‬
‫האל שלך חזק יותר.‬
‫כל מי שעיניו בראשו רואה זאת.‬
‫אבל אנא ממך, משה, בקש ממנו לרחם על מצרים.‬
‫אין טעם בכך.‬
‫מה מצווה אלוהיך כעת?‬
‫אני המשחית.‬
‫משה? מה יקרה כעת?‬
‫אני המשחית.‬
‫מוות.‬