Farao.
Hvem er du?
Farao.
Kom frem.
Du vil falde.
Jeg er ødelæggeren.
Dit imperium vil falde.
Jeg er ødelæggeren.
-Farao… -Guder.
Hvad er det her?
Jeg er ødelæggeren.
Min herre.
Min herre. Er alt vel?
Jeg havde en drøm.
Jeg var omgivet af mørke.
En skygge af en mand.
Haman, indsæt patruljer på gaden.
-Der er en morder iblandt os. -Javel, Deres Majestæt.
TESTAMENTE: HISTORIEN OM MOSES
DEL TO PLAGERNE
Under Det Nye Rige,
da historien om eksodus måske fandt sted,
tilbad egypterne et panteon af guder, flere guder,
nogle havde dyrehoveder, andre menneskehoveder.
De indeholdt forskellige aspekter fra den naturlige verden,
som så kunne udnyttes og bruges til at tjene Egyptens folk.
Faraoen blev set som en mellemmand
mellem folket og guderne.
De fremstillede endda statuer med store ører,
som betød, at de kunne høre folket og bede guderne om det, folket ønskede.
Faraoen var et halvguddommeligt væsen.
Han var gud på jorden.
Han var mægler mellem den dødelige og guddommelige verden.
Dramaet i Anden Mosebog er ikke mellem Moses og Farao.
Det er det på en måde, men det er mellem Israels gud Jahve og Egyptens guder.
Det er der, spændingerne er.
Og hvem får retten til Israels folk?
Vil de tjene Farao som slaver,
eller vil de tjene Jahve som tilbedere?
Du skal tage tilbage til Egypten.
Farao vil aldrig befri hebræerne.
Han vil gøre modstand, og jeg vil slå ham for det.
Den tilhører vores store forfader, Josef,
som var Jakobs søn,
som var Isaks søn,
som var Abrahams søn.
Moses hører først om sin israelitiske identitet
på et senere tidspunkt i sit liv.
Han er en blanding af en egypter og en israelit.
Han kendte til frihed og voksede op i frihed,
og det gav ham adgang til det, frihed ville betyde.
Israelitternes frelser skulle være en,
der ikke var midt i traumet.
For menneskene i traumet…
Bibelen beskriver, at de har kotzer ruach, de mangler ånd.
De kunne ikke forestille sig et liv, der ikke var det, de havde.
Der var brug for en, der så en større verden. Som boede i en faraos hof.
PI-RAMSES DEN EGYPTISKE HOVEDSTAD
Det er ikke bare, at Moses går op imod en farao,
en uretfærdig hersker, men han kender den person godt.
Han er vokset op i familien, de har et forhold.
Så den politiske dimension
og den personlige dimension er helt sammenflettet.
Meget står på spil for ham.
Han har til opgave at befri et helt folkefærd.
Så det er ikke kun et spørgsmål om hans egen skæbne,
men han har fået den her vigtige mission.
Stands!
Jeg vil se prinsesse Bithiah.
Forsvind, bonde.
Tag ham!
Jeg hedder Moses! Fortæl prinsessen, hendes søn er tilbage!
Hvor er han?
Luk straks op.
Det er ham!
Min frue.
Lad os være alene.
Åh, min elskede dreng.
Du er ikke i sikkerhed her.
Du dræbte ikke den mand,
men der er andre, der vil straffe dig for det.
Du må straks forlade byen.
Jeg fandt ud af det.
Hvad der skete, da jeg var baby.
Jeg har en bror.
En søster.
Og min første mor.
Jeg…
Jeg mistede et barn.
En dødfødsel.
Jeg overvejede at drukne mig selv i Nilen.
Men floden gav mig et nyt liv.
Den gav mig dig.
Faraos datter med sine tjenestepiger kommer gående.
Hun går ned til Nilen, og hun hører gråd.
Og hun ser en lille ark.
Hun rækker armen ud, og hendes arm folder sig ud.
Den bliver dobbelt så lang. Den strækker sig ud.
Og hun griber fat om arken og åbner den.
Og igen spreder et lys sig over verden,
da hun kigger på denne baby.
Hun ved med det samme, at det er en nyfødt hebræer.
Du er så smuk.
-En af de hebraiske babyer? -Sig det ikke igen!
Han er en gave.
Ja.
Ja, du er en gave.
-Men De kan ikke beholde ham. -Tænk dig om, før du siger, hvad jeg kan.
Vi tager ham med til paladset.
Ingen kender til mit tab.
-Det her bliver min baby. -Og hvis Deres far finder ud af det?
Vi har en hemmelighed.
Sammen.
Lad os kalde ham Moses.
Født i vandet.
Min Moses.
Et egyptisk navn?
Til en egyptisk prins.
Faraos datter giver babyen,
som hun trækker ud af Nilen, navnet Moses
eller Moshe på hebraisk.
Historien fortæller om en egyptisk prinsesse,
som ikke taler hebraisk
og ikke har nogen grund til at give barnet et hebraisk navn.
Så vi læser om denne fantastiske saga,
hvor den store befrier for det jødiske folk
dukker op i Egypten og siger: "Gud har sendt mig for at befri jer,"
og han har det her fremmede navn.
Det ville svare til, at han dukkede op i det jødiske samfund i dag,
og hans navn så var Kareem eller Mary Jane
eller noget fra en dominerende anden kultur.
Moses har det navn, Faraos datter gav ham.
Midrash forsøger så at sætte disse to vers
i forsoning med hinanden,
og den siger, at prinsessen, Bat Farao, Faraos datter,
blev adopteret af Gud som Guds datter,
Bat Yah, "Bithiah," Yahs datter.
Den hebraiske guds datter.
Ingen anden person kaldes Guds datter.
Ingen anden. Det er et totalt unikt navn, Batyah.
Jeg har igen brug for din hjælp, mor. Det er sandt.
Jeg dræbte den mand.
Gå.
-Nu. -Det kan jeg ikke.
-Jeg fik besked på at vende tilbage. -Fik besked? Af hvem?
Gud.
Hvilken gud?
Den samme Gud, der bragte mig til dig.
Hebræernes gud.
Han bad mig føre mit folk imod frihed og føre dem tilbage til deres hjem i Kanaan.
Han vil aldrig give dem deres frihed!
Hør på mig. I morgen er det prinsens fødselsdag.
Da kan ingen farao benægte sine undersåtters ønsker.
Moses, hør på mig.
Min bror havde en drøm, en forudanelse.
De har anholdt hundredvis. De, der anholdes, bliver tortureret!
Jeg har aldrig set ham sådan før.
Gå nu, ud af byen.
Jeg kan leve uden at se dig igen, hvis jeg ved, at du lever.
Sørg for ikke at blive set.
Farao må aldrig få at vide, at du er tilbage.
Lov mig det.
Den sad ikke godt på dig.
Du tager fejl. Det gør den. Det er en profets kåbe.
Så er det godt.
Min kone har ret. Jeg er ikke det tøj værdig.
Jeg er, hvad jeg er,
og hvad jeg vil blive.
Tilgiv mig, min herre.
Hvor er din tro, Moses?
Jeg er bange.
Der vil være tre tegn, der beviser over for Farao, at jeg er Herren.
Hvis du har tro, vises de til dig, og du kan afsløre dem.
Og hvis jeg vakler?
Hvis solen eller månen tvivler, vil de straks gå ud.
Jeg tror, at forholdet mellem Moses og Gud var så ægte.
"Okay, Gud, du beder mig gøre det her,
men det her er i øvrigt, hvordan jeg har det."
"Jeg har spørgsmål og tanker."
I Moses' historie i Koranen
beder Gud ham udføre meget svære ting,
som han ved, han ikke selv kan udføre.
Så på mange måder
bliver læseren af Koranen, en, som lytter til den,
bedt om at sætte sig selv i den rolle
og sige: "Hvad er mit eget livs store kald?"
"Og hvordan etablerer jeg et tillidsforhold til Gud,
til denne almægtige kraft, der vil hjælpe mig igennem min rejse?"
I dag fejrer jeg min søns 18-års-fødselsdag.
Og nu, som det er kutyme,
vil jeg dele velsignelsen på denne favorable dag
med mit elskede folk.
Hvem her vil bede mig om en tjeneste?
Luk os forbi.
Vis dem et tegn.
-Du hørte kongen. -Ikke din slags.
Der vil være tre tegn, der beviser over for Farao, at jeg er Herren.
Det er et tegn.
Gud giver Moses tre tegn,
så Moses kan præsentere sig selv
med en form for legitimation. Folk skal tro på ham.
Han får at vide: "Læg din hånd i din kappe."
Og da han tager den frem, er den spedalsk.
Som døden.
Du der.
Han vil tale.
Moses.
Du er tilbage.
-Han kender ham. -Klædt som en tigger.
Endda en morder.
Jeg formoder, du søger tilgivelse på denne særlige dag.
Jeg vælger…
…at give dig den.
Straffen for mord ophæves.
Det mest dyrebare i verden er en mands frihed.
Vi beder dig give os den.
-Det har jeg gjort. -Slip mit folk fri!
-Dit folk? -Hebræerne.
Hebræerne?
Du er ikke hebræer.
Hvorfor hævde, du er borger?
Jeg beder dig, lad os gå ud i ørkenen for at tilbede vores gud.
Vores gud?
Sig mig, storvesir, har vi hørt om en hebraisk gud?
Er han med i Dagens Bog?
Nej, Deres Nåde.
Er han nogensinde blevet nævnt i De Dødes Bog?
Ikke med et ord, Deres Nåde.
Hvem er han så?
En gud, der kan udføre mirakler.
-Jeg har selv set det. -Vis mig det.
Vis mig, hvad jeres gud kan.
Slangen er en af egypternes guder.
Det er ouroboros. Det er forbundet med Nilen.
Det er den magiske stav, som han kan lave om til en slange.
Lave den om til Egyptens symbol.
Troldmænd.
Fremvis ægte magi.
Egypterne var kendt for magi.
Hvis du vil dominere egypterne,
skal du dominere dem med noget, de er gode til.
Og de var gode til magi.
Egyptisk magi eller heka, som de kaldte det,
var mere baseret på det skrevne sprog eller det talte sprog.
Det er der, denne kraft eller guddommelige kraft kom fra.
Symbolsk sluger slangen de egyptiske kongelige og magt og autoritet.
Fordi i noget tid var faraoernes krone udsmykket med en kobra.
Majestæt, det er mere end magi.
Manden tjener en gud, der er mægtigere end vores.
Anhold ham.
-Bror… -Stille.
Jeg ved det ikke.
Vi beder blot om tre dage.
Hvorfor skal jeg lytte til jeres gud? Hvilke byer har han erobret?
Hvilke slag har han vundet?
-Ja. -Ja.
Han skabte himlen og jorden og alt deri.
Du lyver.
Jeg er verdens hersker,
elsket af de guder, der skabte mig og Nilen.
Nej. Der findes kun én sand Gud.
Og denne Gud, min Gud, skabte dig!
Jeg har aldrig hørt om den gud!
Han må tale.
På vegne af mig og min søn
takker jeg Ra og Isis for dette uventede spektakel,
som har været god underholdning.
Fjern de fjolser fra vores åsyn.
Forsvind!
Faraos mindst gode karaktertræk er hans arrogance,
som stiller ham perfekt op imod Moses,
fordi Moses' nummer et karaktertræk er hans ydmyghed.
Så det er arrogance mod ydmyghed.
Vi viste dem det. De så vores guds styrke.
Jeg kender ham. Vi kan ikke være sikre på noget.
Forsvind!
I skulle have set Faraos ansigtsudtryk.
-Hør her. -Og så…
Gud sagde, at Farao ville gøre modstand, og at Han vil slå ham for det.
Farao gjorde modstand, men Gud slog ham ikke.
Forstår du?
Fortæl om Eliezers fødsel.
Hvad?
Mine søstre og alle andre sagde,
at den anden fødsel ville være nemmere end den første.
Fortæl, hvad du husker.
Det var mere end tre dage.
Jeg var sikker på, han ville dø.
-Og at du også ville. -Men sådan gik det ikke.
Måske slår Gud din onkel,
men det kan tage længere tid, end du forventer.
Måske er det sværere,
så du hyler op mod stjernerne, som jeg gjorde.
Det er op til Gud.
-Disse mennesker følger dig. -Hvorfor skal jeg lede dem?
Det er dig, som taler med Gud.
Derfor.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke føler mig
usikker eller nervøs eller utilstrækkelig.
Jeg tænker på Moses og hans svagheder.
Han har en forfærdelig historik.
Han var 40 år i glemslen, og Gud valgte ham.
"Jeg bruger dig."
Historien om Moses er så relaterbar,
fordi vi alle ser os selv i hans liv
i hans spørgsmål og kampe med Gud.
"Gud, du har valgt den forkerte person."
Du har forrådt mig i alle de år.
Efter mit tab troede jeg, han var en gave fra guderne.
Du må have været vanvittig, da du løj for vores far.
At vores far beordrede mordet på alle de uskyldige hebraiske babyer,
det var vanvid! En vederstyggelighed!
Du gik imod hans dekret, og vi er nu forbandede.
Jeg har set ting, du ikke har set.
Hvis du vil rådføre dig med forrædere, kan du gøre det i fangekælderen.
Jeg kan ikke forklare den kraft, han viste os i dag. Kan du det?
Du er mit blod.
Vores bånd er ubrydeligt.
Du må vælge. Hvor er din loyalitet?
En ydmyg arbejder er ingen trussel mod dit imperium.
Jeg organiserer hans henrettelse.
Jeg vil ikke provokeres til et dumt træk.
De mænd taler for hebræerne og bør ikke gøres til martyrer.
Der er en anden løsning.
De, der har tid til at besøge ørkenen,
arbejder ikke hårdt nok!
Fra dette øjeblik
får hebræerne ikke længere halm til at lave mursten med!
I skal rode i jorden efter jeres eget halm,
og I skal opfylde samme kvote!
Det vil slå os ihjel.
Kongeriget har ikke plads til lade folk.
I skal arbejde hårdere!
-Vi arbejder hårdt! -Ingen arbejder hårdere!
Nu ser vi konsekvenserne ved denne dårskab.
Jeg håber, at Gud betragter dig og dømmer dig.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad? Ignorere Guds befalinger?
Nej, du skulle have lidt,
som vi har lidt, før du lod, som om du ledte os.
Det vil du nu!
Herren vil kræve det, Han vil.
Og Farao vil forvandle dette stenbrud til vores grav!
Skam jer!
I alle skulle skamme jer!
Fire hundrede år med at slide i jorden er ikke nok!
Vil I have Farao som jeres mester?
En mester af lidelse?
Vil I være fri for enhver mester?
Vi må kæmpe for frihed. Risikere alt for den.
-Ja! -Ja.
Frihed gives ikke. Den skal tages.
-Ja. -Ja.
Hør på Moses.
Lad ham lede os.
-Ja. -Ja.
Moses!
Mor! Sippora!
-Moses! -Mor!
Mor!
Hjælp mig!
Kom så!
Jeg er, hvad jeg er, og hvad jeg vil blive.
Jeg gik til Farao og gjorde, som du sagde,
og livet blev elendigt.
Husk, hvem jeg er, Moses.
Tal med Farao i morgen tidlig, idet han går forbi Nilen.
Hvorfor? Farao vil aldrig slippe os fri.
Gør, som jeg siger.
Gå med Aron.
Brug din stav.
Bevar troen, Moses.
Mor.
Det er mig.
-Det er mig, Moses. -Min søn…
Gud var her.
Vejen er bestemt, min søn.
Vis dem vejen,
hvor end den fører hen.
Det gør jeg.
Det gør jeg, mor.
NILEN
"Herren sagde til Moses:
'Farao er forhærdet
og nægter at lade folket gå.
I morgen tidlig skal du gå til Farao, når han går ned til floden,
og så skal du stille dig foran ham på Nilens bred.'"
"'Staven, som blev forvandlet til en slange,
skal du tage med dig.'"
Grib ham.
Er du så bange for os, at du ikke engang lader os tale?
Vi er kommet for at spørge igen.
Lad os gå ud i ørkenen, så vi kan tilbede vores gud.
En gud, der sender en morder for at tale på hans vegne?
Hvis jeg skal, får jeg blod på hænderne igen.
-Truer du mig? -Se det ikke som en svaghed at befri os.
Det er en styrke.
Vover du at snakke om svaghed og styrke?
Mig, en kriger?
Du er en mand, der kan bringe en nation i knæ.
Det ved vi.
Men du kan regere med kærlighed og blive belønnet.
Så du vil mig det bedste? De ord kommer fra en skifting.
En fortabt dreng, der er klædt ud som en profet.
Og nu står du foran mig…
…uden loyalitet eller taknemmelighed over for dem, der gav alt.
Det egyptiske imperium skabte dig.
Moses, hebræerne har kun forvirret dig.
Og din gud vil føre dig ud i afgrunden.
Se min Guds kraft.
Gud er stor!
Nu er alt vand i Egypten blod.
Dit folk vil dø af tørst.
De drikker vin, indtil der er vand igen.
Og de får det bedre af det.
Du kan ikke gøre et førstehåndsindtryk to gange.
Det skulle fange Faraos opmærksomhed.
Og det signalerede, at Gud mente det alvorligt
med denne frigørelse.
At forvandle Nilen til blod…
I stedet for at være en kilde til liv
er den en kilde til død.
Vi har ikke noget vandproblem.
Vi får det fra en hellig kilde.
Plagerne er, hvor Gud flekser sine muskler
mod det egyptiske panteon,
fordi plagerne repræsenterer egyptiske guder.
Den første plage er at forvandle Nilen til blod.
Og Nilen er Egyptens liv.
Nilguden er Hapi, et androgynt væsen.
Og Nilens blod kan være, at Hapi er såret eller endda dræbt.
Så der er blod overalt.
Kom så!
ANDEN MOSEBOG 7:24
"Alle egypterne gravede efter drikkevand i omegnen af Nilen…
…for de kunne ikke drikke vandet fra Nilen."
Selv Farao kunne ikke drikke i syv dage.
Han tyggede på græs for at få væde ud af græsset,
for når han forsøger at drikke vand, bliver det til blod.
En ny magt vinder frem i Egypten,
og den gamle magt er ivrig efter at kende sine grænser.
-Er det gjort? -Snart, Deres Majestæt.
Deres Majestæt, prinsessen vil gerne vide, hvornår du kan tale med hebræerne.
Lad dem vente.
Det er gjort.
Farao, vi kommer i fred for at forhandle.
-I har forgiftet min flod. -Ikke os.
Gud.
Det er sølle tricks, som mine egne troldmænd kan udføre.
I har forstyrret mit riges orden.
Der er kun én passende straf.
Han er min søn.
Og han er vigtig for hebræerne.
Floden bliver normal igen.
Hvorfor gøre din arbejdsstyrke forbitret og anspore til oprør?
Han siger, at han er hebræer, så han bliver behandlet som en.
Sæt dem i arbejde.
Sølle tricks.
Koranen beskriver Farao som værende hovmodig.
Og det er en perfekt oversættelse, fordi det indrammer,
at han har høje tanker om sig selv, når han hører det her profetiske budskab
om ikke at være en tyran
og om at anerkende Gud som værende over alle væsner.
Han kan ikke høre det budskab,
fordi hans ego står i vejen for at høre, hvad Moses har at sige.
Kom så!
Kom i sving!
-Stop! -Kom i sving!
Kom nu!
Arbejd! Kom så!
Kom så!
"'Jeg vil slå hele dit område med frøer.'"
Kom så!
"'Nilen skal vrimle med frøer,
de skal kravle op og komme ind i dit hus.
Ind i dit sovekammer og op i din seng
og ind i dine hoffolks huse,
ind i dine bageovne og dine dejtrug.'"
"'Frøerne skal kravle rundt på dig,
og dit folk og alle dine hoffolk.'"
Den anden plage er frøer.
Og frøerne formerer sig.
Og tilfældigvis er den egyptiske gud for fertilitet Heket, som har et frøhoved.
Så der er de to første plager,
og spørgsmålet er, hvem der har ansvaret for Nilen.
Er det Hapi eller Jahve?
Hvad med fertilitet? Heket eller Jahve?
Der er historier om, at frøerne oversømmede byerne,
at en person sov, og så var han dækket til af frøer.
Der var frøer overalt på en person, så de ikke kunne stille sig op.
Du spiste, og en frø hoppede ind i din mund.
Det er som en skør gyserfilm fra Hollywood.
En mand, ikke en gud.
Troldmændene kunne gøre det samme.
De kan kopiere de første to plager, Nilen og frøerne.
Men de kan ikke fjerne dem.
De kan introducere kaos, men ikke indføre orden.
Kun Jahve kan indføre orden.
"Da tilkaldte Farao Moses og Aron og sagde:
'Gå i forbøn hos Herren om, at han skal fjerne frøerne fra mig og mit folk.
Så vil jeg lade folket gå, så de kan ofte til Herren.'"
"Moses svarede:
'Som du befaler.
Du skal komme til at forstå, at der ikke er nogen som Herren vores Gud.'"
"Frøerne døde i husene,
på gårdspladserne og på markerne."
"Man skovlede dem sammen i dynger, så landet kom til at stinke."
"Men da Farao så, at der var til at ånde igen,
forhærdede han sig og ville ikke høre på Moses og Aron,
sådan som Herren havde sagt."
Da de første par plager kommer,
siger mange af Faraos rådgivere: "Giv ikke efter."
Men situationen vender hurtigt,
og inden længe siger alle hans rådgivere: "Du må bare give dig."
Men det kan han ikke høre.
Her har vi en hebraisk gud, der kommer langvejsfra,
hans folk er slaver, hvilket betyder, han er svag,
og han marcherer ind på egyptisk territorium og går i kamp
i et par kapitler, og han holder ikke op.
Hvad er det?
Lus!
De er overalt!
Egyptere var meget bange for lus.
De var besatte af renlighed,
så de barberede deres kroppe og hoveder.
Selv kvinder havde intet hår eller meget kort hår,
og de gik med paryk, så lusene ikke voksede på dem.
Plagerne er ment som en eskalering
for at vise, at Gud er nådesløs,
at Gud gradvist vil straffe hårdere for at få sin vilje.
Væk med jer!
"Herren sagde til Moses:
'Jeg vil sende sværme af fluer.'
Store mængder fluer kom ind i Faraos palads.
Overalt i Egypten hærgedes landet af fluerne."
Mine troldmænd kan ikke lave insektsværme.
Det er bekymrende. Han har kræfter, vi ikke besidder.
Hvad skal jeg gøre?
Han siger, han har én gud på sin side.
Én.
Kan én gud være større end mange?
Hvad gør vi med ham?
Du er den eneste sande hersker.
Hebræerne har kun én gud.
Han taler kun gennem én mand.
Adskil manden fra hans folk.
Få dem til at nære mistro.
Han er ikke en af dem.
Farao vil tale med dig.
Kom straks.
-Vi kommer straks. -Kun Moses.
Moses.
Slut dig til mig.
Drik noget vin.
Det er bedre end vandet.
Savnede du det her i dit eksil?
Denne luksus?
Ørkenlivet har sine fordele.
Man føler sig nær på Gud.
Nå…
Hvad skal vi gøre?
Moses, din magi har besejret mig.
Jeg er færdig.
Sig mig, hvad vil du have?
Det har vi sagt.
Vi vil gå ud i ørkenen og gøre ofringer til vores gud.
Fint. Gør jeres ofringer.
Men gør det her i byen.
Det er umuligt.
Alt er muligt.
Den slags ofringer, vi laver, er en vederstyggelighed for dit folk.
Jeg vil bede mit folk om at tolerere det.
De vil adlyde.
Vi skal kun bruge tre dage.
To mænd.
To guder med forskellige meninger. Jeg respekterer, at du er hebræer.
Men vi er familie, Moses.
Egypten tilhører også dig.
Det er dit land.
Det er dit folk.
De lider.
Vi finder en mellemvej. Drik noget vin.
Vi har to dage.
-To dage? -Han ville ikke give mig mere.
Vi kan gå. Os alle sammen.
To dage.
To dage kan være nok, hvis vi også går om natten.
Med vores kvinder og børn?
Os alle sammen.
Det kan virke.
-Moses kender ørkenen. -Det gør vores folk ikke.
For mange af dem er det første gang, de er uden for Goshen.
De vil være bange.
Hvordan skal vi overtale dem til det her?
Han gik med på to dage.
Hvad har han tilbudt før?
Hvordan bliver det for vores folk i ørkenen?
Jeg føler, at vi…
De er et indespærret folk.
De har kendt til modgang, men…
…ikke fouragering.
Ikke at styre sig selv.
Moses, vær sød at komme.
Det sker snart.
Mor.
Mor, det er mig.
Det er mig, Moses.
Jeg elsker dig, Moses.
Vi rejser om to dage, mor.
Bare to dage.
Vi bliver frie.
Du bliver fri.
Mor.
-Mor. -Hun er død.
Nej. Mor.
Mor!
Kære bror, hun er død.
Solen står i zenit.
Det er tid, Moses.
Stands arbejdet!
Tag hjem, og saml jeres kære sammen. Vi tager straks ud i ørkenen.
Farao befaler!
I har hørt, at I kan standse arbejdet
og tage ud i ørkenen for at ofre!
Det er en løgn!
Jeres farao har ikke givet tilladelse!
I skal fortsætte arbejdet i dag og i morgen!
-Farao lovede os… -Det gjorde han ikke.
Vi blev lovet det, og vi gør det.
Stop!
Tilbage til arbejdet, alle sammen!
-Lad det ligge. Kom. -Tilbage til arbejdet!
Du løj for mig igen!
Du regnede forkert.
Jeg stolede på dit løfte.
Jeg kommunikerer med guder. Jeg kan ikke love noget.
Nu nærer dit folk mistro til dig. Det ville ske før eller siden.
Du er ikke en af dem, Moses.
Du deler måske deres blod, men hvad så?
Du vil give dem deres gamle gud,
men hvor meget ved de om denne gud sammenlignet med deres farao?
Jeg holder af dem.
Jeg bad Osiris, Horus og Isis om, at de skulle trives.
Har de mad uden mig?
Vand?
Tag over hovedet?
Gud gjorde ikke rejsen nem, fordi vi gør ikke rejsen nem.
Sådan er livet ikke.
Har du nogensinde lært en lektion eller troet, du lærte en lektion,
men det øjeblik, hvor det bliver ukomfortabelt
og nemt, så glemmer du den lektion?
Du glemmer det, du har lært?
Hvad skal der til, før du lærer den lektion? Modgang.
Vi må stoppe det nu.
-Vi må slutte fred med Farao. -Nej!
Ingen fred!
Moses har ret.
Jo værre vi gør det for ham, jo værre gør han det for os.
Han er intet for Gud!
Blot et hår, der skal plukkes.
Hvorfor plukker han så ikke bare Farao?
Eller river portene ned, dræber vagterne og lader os gå?
Hvis vores Gud er almægtig, hvorfor så ikke få det gjort?
Hvis vi skal være vores egen nation,
kræver det styrke.
Tror I, selv når vi vinder frihed, at det bliver nemt?
Nej.
Det bliver svært at tage et land og bygge en fremtid for os selv.
Sværere end at bygge et tempel, end at bygge tusind templer!
Og vi har kun styrke og tro til at vejlede os.
Derfor bliver vi testet.
Dathan.
Sig til dine mænd: "Vent, lid."
Farao vil lide mere.
Det åbenlyse mål for plagerne var Farao,
og i mindre grad tror jeg, de var designet til hebræerne,
fordi de blev brugt til at overbevise dem og for at vise dem,
at det, der blev gjort, ikke var noget, de kunne klare,
de kunne ikke selv gøre det. De havde været der i 400 år,
og de havde ikke kunnet undgå at blive drevet ud i slaveri.
Og alligevel ser de deres Gud kæmpe deres kampe på deres vegne
uden selv at skulle løfte en finger.
Jeg er, hvad jeg er, og hvad jeg vil blive.
Min Herre.
I morgen
vil alle kvæg i Faraos kongerige dø.
Og så vil Farao give efter?
Nej. Han kan ikke lade være.
Jeg har forhærdet hans hjerte.
Men min Herre, er det ikke bedre, hvis han giver efter?
Gud siger til Moses: "Jeg vil forhærde Faraos hjerte."
Så du kan læse den passage,
at Gud forhærdede Faraos hjerte,
som at han kunne have tilladt, at Israels folk kunne gå ud,
men han ville bevise noget ved at gå i forbøn med Farao
og ændre Faraos mening.
Gud bestemmer, hvad der vil ske, selv hvis det er paradoksalt.
I islamisk forståelse bliver et hjerte hårdt,
når det fortsætter med at gå ned ad et vildspor.
Det er en række beslutninger over tid,
der så kollektivt fører til, at en person ikke kan vejledes.
Så forhærdelsen er en proces.
Jeg tænker på sammenligningen med moderne lægevidenskab,
hvor kolesterol ikke pludselig er der og giver nogen et hjerteanfald.
Det er en gradvis proces, hvor plakken ophobes i hjertet.
Han ved, at det vil resultere i et utal af døde
som følge af hans forhærdede hjerte,
men han kan ikke trække sig.
Det er vigtigt moralsk og etisk,
at selvom du tror på folks evne til at få oprejsning og gøre det bedre…
Vi elsker en god comeback-historie.
Gud lærer os, at nogle mennesker kan være så slemme,
så forfærdelige, at man mister den evne.
"Hvis du nægter at lade dem gå,
skal Herrens hånd ramme dit kvæg på marken,
dine heste, æsler, kameler, køer og får,
med en frygtelig pest."
-Hvornår skete det? -Over natten.
Kom nu. Stil dig op.
Folk må ikke se os nedtrykte.
Min herre.
Forsyningen af korn kom ikke i morges.
Ingen dyr til at trække vognene. De er alle døde.
Dem alle?
Undtagen dem hos hebræerne.
Køer og heste bliver syge.
Intet beviser, at han står bag.
Hold afstand.
Denne farao var så indhyllet i sin egen følelse af storhed,
at der ikke var plads til andre,
og den kognitive dissonans kollapser bare,
og han fortsætter. Det minder mig om Hitler.
Hitler var så hengivet til sin syge mission i verden,
at han ikke kunne se, at hele hans kongerige smuldrede.
På samme måde blev Farao så overrasket af alt det, der skete,
for han kiggede kun indad.
Med alle miraklerne og tegnene mente Farao stadig, at han var Gud.
Der er et vers i Koranen,
hvor Farao taler til en af sine folk:
"Byg mig en høj bygning," nok en pyramide,
"så jeg kan nå himlen og se Moses' gud."
Og narcissismen nåede til et niveau, hvor han vil stige op i himlen
og se denne gud, som Moses taler om.
Han kunne ikke tro, der fandtes en med mere magt.
Og 37 blev taget af tyfus,
lus i kvindernes tilholdssted,
så det samlede tal er
350
i paladset.
Skal jeg fortsætte?
Herre?
Hvis han var så magtfuld, ville jeg også være ramt.
Han kan ikke røre en gud!
ANDEN MOSEBOG 9:23-26
"Og Herren lod haglene regne.
Det var så voldsomt, at der ikke havde været magen til i hele Egypten,
fra dengang de blev et folk."
"I hele Egypten slog haglene alt det ned,
som var på marken, både mennesker og dyr.
Kun i landet Goshen, hvor israelitterne var,
faldt der ikke hagl."
Jeg elsker dig, min bror.
Jeg beder dig lytte til ham.
Fordi du også elsker ham.
Folk vil sulte.
-Mange tusinder. -Medmindre Farao giver efter.
Vil han det?
Lad os håbe.
Udtrykket "farao"
bruger vi stadig på arabisk i dag for at…
Vi lavede et verbum med det.
En, der er stolt og som praler.
En, der ikke lytter og trodser…
Som vil trodse alle.
Han opfører sig som en farao.
Jeg vil ikke gå ind i politik, men i mange autokratiske regimer
er der en diktator, der opfører sig ligesådan.
Folk som Farao findes i dag.
Deres Majestæt.
Ingen arbejder. Folk vil sulte.
Det er uholdbart.
Vi kan ikke fortsætte ad denne vej.
Min Herre stopper ikke,
før du giver os det, vi har bedt om.
Bed din herre om at stoppe haglen.
Så kan vi tale sammen.
Du har bevist, at du er under en guds beskyttelse.
Jeg udviser velvilje mod ham
og lader dit folk tage ud i ørkenen og ofre.
Storsindet, Deres Majestæt.
Men…
At vandre i ørkenen i dagevis kan forvirre en ung hjerne.
Så I skal efterlade jeres børn i byen.
Som dit folks beskytter skylder jeg dem det.
Vores børn skal med os.
-Hvorfor? -Det befaler Herren.
Det er det, jeg befaler!
Min Herre!
Vi har korn, der kan holde i syv år.
Vi er de bedste bønder i verden.
-Vi holder ud. -Farao!
Giv mig, hvad jeg kræver,
ellers sværger jeg, at græshopper vil spise hvert et korn i dit land!
For dit folks skyld, giv efter.
ANDEN MOSEBOG 10:13
"Herren drev en østenvind ind over landet hele den dag og hele natten.
Østenvinden førte græshopperne med."
Den kumulative virkning af disse plager, hvor vandforsyningen ikke fungerede
og fluer og alle de insekter, der angreb,
som saboterede madforsyningen
og ødelagde liv og økonomien…
Det gav genlyd, fordi det var så ægte,
og det rørte folks liv lige der, hvor de boede.
Gud fortæller en historie.
Han taler med israelitterne.
Og historien, han fortæller dem, er den totale nedlægning
af det, der er kilden til magt.
En efter en nedlægger Gud landet, økonomien, autoritetsfølelsen.
"Græshopperne åd alt det, der voksede i landet,
og al den frugt på træerne, som var tilbage efter haglvejret.
"Så der blev intet grønt tilbage på træerne
eller på planterne på marken i hele Egypten."
Farao, hør os græde!
Far…
Jeg har set menneskene uden for paladset.
De sulter.
Vi beviser os selv gennem det, vi opnår, men også gennem det, vi udholder.
Hvorfor har vi udholdt dette?
Jeg er Farao.
Du, min søn, bliver farao en dag.
Vi er orden, dette mægtige riges søjler.
Hvis jeg giver efter for hebræernes gud, hvis jeg…
…besejres,
så smuldrer fundamentet.
Så forsvinder vi.
Det er ikke nederlag, bror.
Det er ydmyghed og fornuft.
Det er fremskridt.
Guderne kan leve i fred.
Seth og Horus forsonede.
De delte verden imellem sig.
Og jeg skal dele en verden, som allerede er min?
Far, hvis du giver Moses det, han ønsker,
vil du føre vort folk tilbage til velstand.
Du vil blive større, ikke mindre for det.
Jeg kan ikke gøres større, end jeg er.
Jeg bliver formindsket, hvis jeg bøjer mig for Moses' gud.
Jeg gør det ikke.
Jeg nægter!
"Der blev et dybt mørke over hele Egypten.
De så ikke hinanden,
og ingen kunne røre sig ud af stedet
i tre dage."
Ved at dække for solen… Solguden Ra er lederen for panteonet
og Faraos beskytter.
Så nu bliver det alvorligt.
Mørket er et angreb på Ra,
fordi egypterne så solen som en afgørende del af den kosmiske orden.
Egypterne forstod ikke præcis, hvad der skete med solen om natten,
så det var skræmmende. Mørket repræsenterede meget af det ukendte.
Og det vedrørte også turen til underverdenen.
Så mørket repræsenterede også døden for dem hver især.
Skabelsesberetningen handler om, at Gud skaber orden ud af kaos.
Med plagerne bringes den orden tilbage til uorden,
til en tilstand inden skabelsen.
Et kosmisk show finder sted.
Guderne er imod hinanden. Hvem vil vinde den kamp?
-Han kan ikke holde ud nu. -Hans stolthed gør ham blind.
Forsigtig.
Din magt er stor.
Lad den ikke også forhærde dig.
Moses.
Sæt solen og månen tilbage på himlen.
Du lader os tage afsted for at ofre.
Du lader os tage vores børn med,
vores ældre.
Hele Israel.
Du vil ikke gøre ofringer.
Lad os sige det højt.
Du planlægger at rejse.
Og forråde din hersker.
Mig.
Det er sandt.
Vi vil rejse.
Vi har været bundet til dig alt for længe, Farao.
Lad mit folk gå.
Forsvind.
Skån dit folk.
Skån dig selv for smerten, der er på vej. Skån også mig for den smerte.
Forsvind.
-Og se, hvor du går. -Det vil jeg gøre.
Hvis du nogensinde ser mit ansigt igen,
gør jeg det af med dig.
Du har talt. Du får aldrig mit ansigt at se igen.
-Mor. -Moses.
-Han gav ikke efter. -Jeg frygter, at han ikke kan.
Din gud er stærkere.
Det kan alle med øjne se.
Men vær sød, Moses, bed ham forbarme sig over Egypten.
Det hjælper ikke.
Hvad befaler din Herre nu?
Jeg er ødelæggeren.
Moses? Hvad vil der ske nu?
Jeg er ødelæggeren.
Død.
Tekster af: Niels M. R. Jensen