ҐОШЕН
Мойсею.
Повелителю.
Сьогоднішній вечір відрізняється від інших.
Чим, Володарю?
Помре кожен первісток єгипетської землі.
Від первістка фараона
до первістка невільниці.
А що з юдеями?
Слухай уважно.
Кожна сім'я має з'їсти частину жертовного ягняти, приготованого з гіркими травами.
Їжте його із хлібом без закваски, бо нема часу, щоб піднявся.
Візьміть кров ягняти й помажте нею двері ваших будинків,
щоб показати, де ви живете, і захиститись від моєї помсти.
Я шукаю будинок Мойсея.
Мені страшно, Мойсею.
Має бути інший вихід.
Я руйнівник.
Ідіть у дім. Хутко.
Хутко.
І розпочалася десята кара.
Смерть первістка.
ЗАВІТ: ІСТОРІЯ МОЙСЕЯ
ЧАСТИНА ТРЕТЯ: ЗЕМЛЯ ОБІТОВАНА
Остання кара була дуже спустошлива,
бо всі первістки в Єгипті…
ТОМ КАН ГОЛОВНИЙ ПАСТОР ЦЕРКВИ НЬЮСТОРІ
…від первістка фараона до первістка нікому не відомої людини,
до первістків худоби — усі мали померти.
У християнстві це передвістя Нового Заповіту та Ісуса Христа.
Кров ягняти. Жертва ягняти.
І вас може врятувати лише його кров.
Тільки кров'ю цього ягняти
на одвірку ти будеш врятований.
Будь ласка. Їжте.
Пийте.
Саме позначення юдейських домівок
кров'ю ягняти на одвірку
змусило ангела пройти повз будинок.
Звідси й пішов Песах.
Проходить повз їхні будинки і вражає єгиптян.
ПЕР-РАМЗЕС СТОЛИЦЯ ЄГИПТУ
Ось це. Це дуже смачно.
Амане?
Амане!
Цю кару можна назвати «око за око».
На початку Виходу фараон убивав дітей чоловічої статі.
А тепер страждають первістки.
Історія йде по колу. Те, що ти зробив з моїм, я роблю з твоїм.
Стародавня рабинська традиція не вшановує страждання
від кар, які поширюються на народ Єгипту.
Коли діло доходить до вечері на Песах,
де ми оспівуємо десять кар,
нам наказано взяти пальцем краплю вина
з бокала і покласти її на край тарілки.
Отримувати задоволення
від страждань інших неправильно.
І неважливо, чи це страждання тих, хто завдав нам шкоди, чи невинних.
Тому ми символічно применшуємо нашу радість.
Мойсею!
У розділі 12 описано, як спускається руйнівник.
І іноді його називають ангелом смерті.
Не пише, що це Бог.
Мойсею!
Але потім в історії вказано, що це Бог.
Тож я не знаю, чи це спроба віддалити
Бога від того, що він робить, чи ні.
Мойсею.
«І знявся великий зойк в Єгипті.
ВИХІД 12:30
Бо не було дому, щоб не було там померлого».
Мойсею.
Будь ласка! Нам треба йти, будь ласка!
Гадаю, редактори та автори Біблії
замінили Бога на ангела смерті,
щоб звільнити Бога від найлютіших
і наймстивіших дій,
які б асоціювали з будь-яким Богом,
який би забирав життя дітей і життя невинних.
Що ми накоїли?
Те, що просив тебе Бог.
Я думаю про останню кару.
Вона просто жахлива.
Тут усі причини, чому ви чуєте аргументи проти Бога.
Як люблячий Бог міг таке допустити?
Який мстивий Бог зробив би це?
Ти вбив би всіх первістків? Який ти безжальний Бог?
І, чесно кажучи, на це немає гарної відповіді.
Але на рівні гуманності це жахливо.
Мойсею.
Де ти, Мойсею?
Мойсею!
Де ти?
Відповідай!
-Брате. -Замкни двері.
-Мені слід піти до нього. -Ні!
Відповідай!
Я піду.
Мойсея тут немає.
Соромно зустрітись зі мною віч-на-віч?
Мій син мертвий!
Наші діти теж загинули від твоїх рук.
Тебе попередили.
Ніхто не міг стати на шляху Бога.
Твій Бог — лише вбивця.
Він дарує життя.
І забирає.
Мій син…
Мій син.
Ідіть у пустелю.
Негайно.
І ніяких умов?
Ніяких.
Якщо підете зараз.
Залишайся з нами.
Ні.
Я мушу оплакувати втрату Єгипту разом із ним.
Його втрату.
Треба йти. Швидше.
Поки він не передумав.
О, любий хлопчику.
Ти принесла це зло в мій дім.
Ти підштовхнув Мойсея до цього…
лиха.
І подивись, що сталося.
Ти думав, що непереможний.
Невразливий.
Я спілкуюся з богами.
Справді?
Уклонися мені.
-Благаю, вислухай мене. -Уклонися!
Я фараон!
Цар Нілу!
ҐОШЕН
«І квапили єгиптяни народ той, щоб спішно відпустити їх із краю.
ВИХІД 12:33
Бо казали: "Усі ми помремо"»
Від цієї миті все відбувається швидко.
Ніби відбувається колапс часу.
Ви тут стільки років. Скільки? Два, десять, 400?
Утратили лік часу. Раб не розпоряджається часом.
Рабу кажуть, де і коли бути.
Тепер їм уперше кажуть: «Ходімо».
Вони більше не раби часу. Вони керуватимуть часом.
«і позичили від єгиптян посуд срібний…
ВИХІД 12:35–36
…і посуд золотий та шати.
А Господь дав милість тому народові в очах Єгипту,
і вони позичили
і забрали здобич від Єгипту».
«Грабунок» — слово, яке я зазвичай чув у перекладі івритом.
Але не варто перебирати словами. Значення те саме.
«Ми зараз отримаємо своє».
Насправді це було такою проблемою раннього юдаїзму,
що єврейський філософ Філон стверджував: «Ні, це була плата за надані послуги».
Це не було справжнє грабування.
Це те, на що ми заслужили
й отримали через усе, що пережили.
Хотілося б, щоб у Біблії були виноски. Типу: «Що ви хотіли донести, крім того,
що ситуація змінилася?»
Отже…
Ми цього прагнемо?
Цього?
Мойсею!
Хіба ти не дав мені коштовності, коли ми заручилися?
Сьогодні теж заручини.
Чотириста років, Мойсею.
Хай святкують.
Не може порадіти за нас.
Цей день був давно передвіщений.
Наш від'їзд до Ханаану.
Землі молока й меду.
Через 400 років цей день нарешті настав.
У той час ми були в облозі боротьби.
Праці, труднощів і страждань.
Ми забули, ким були.
Тоді Бог…
Бог заговорив зі мною на горі.
І ось ми тут.
Ми стоїмо тут цього чудового ранку
біля воріт свободи.
Раптом маємо повірити, що фараон відпустить нас?
Скільки разів він змінював свої плани?
Це може бути пастка.
Ні.
Єдина пастка зараз тут. У наших головах.
Віднині наш Бог — наш наречений,
а ми — його наречена.
Мойсею!
-Гей! -Царівна.
Куди б ти не пішов, я піду за тобою.
Де ти залишишся, там і я.
Коли Мойсей веде цю групу назад,
Бітія приєднується до них у цьому Виході з Єгипту.
Думаю, це показово.
Гадаю, це багато говорить про те, ким став Мойсей
і те, наскільки він вразив навіть власну сім'ю, щоб вона пішла за ним.
У мідраші є одна зворушлива частина,
де сказано, що донька фараона була первісткою
і вона померла б від кари.
Але Бог каже: «Оскільки ти врятувала Мойсея, Я врятую тебе».
Саме тоді Бог удочерив її і врятував від останньої кари.
Багато мусульман вважає прийомну матір Мойсея…
Д-Р. СЕЛЕНА ІБРАГІМ АВТОРКА «ЖІНКИ ТА ГЕНДЕР У КОРАНІ»
…людиною, яку теж гнобив фараон.
І, власне, у літературі, присвяченій Корану,
сказано, що коли Мойсей повернувся,
вона була однією з перших, хто прийняв його послання.
І сказано, що фараон почав катувати її,
і що Бог урятував її від жахливих тортур,
яких застосовував до неї сам фараон.
Отже, в ісламській традиції вона стає
натхненням для жінок, жертв домашнього насильства,
які потребують втечі.
Вона — приклад для наслідування.
Мойсею, не треба гаяти часу.
Мій брат… збожеволів.
Ізраїльтяни!
Пустіть нас!
Є один рядок, який ми промовляємо на Песах:
якби Бог не вивів нас з Єгипту, ми були б рабами фараона.
Не буквально, а психологічно.
Психологічно ми досі були б зобов'язані своєму господареві.
Стокгольмський синдром. І один зі способів його подолати —
це применшити викрадача,
побачити, що він нічого не вартий.
Ця людина погано ставиться до нас. Вона погана.
І щойно це стане зрозумілим, цей синдром зникне.
І вони вільні. Звільнені.
Я приніс жертву Амону.
Він нарешті врятував нас від цього зла.
Ні, ми помилилися, Амане!
Якщо піде одне плем'я робітників, підуть і інші.
Нубійці, хети.
Основи зруйнуються.
Готуй армію.
Ваша Величносте, благаю вас.
Готуй армію.
Гадаю, багато чого можна сказати про те, що саме десята кара,
яка особисто вразила фараона,
стала тією останньою краплею.
Гадаю, коли фараон зрозумів, що його сина вже немає,
його серце сповнилося відплатою.
А потім фараон передумав і погнався за ними.
Іноді я уявляю гру в кота-мишки,
де кіт женеться за мишею
і тримає її в роті, тоді відпускає, оживляє
і знову починає гратися з нею.
Таке в мене уявлення про Бога в цій історії.
Ханаан на півночі. Сюди.
Підемо через філістимську землю. Вони можуть напасти.
Тоді доведеться битися.
Це єдиний вихід, Мойсею.
Тоді на північ.
Через пустелю до Землі Обітованої!
Аароне!
Він показує нам шлях!
Ні, цей шлях веде до моря!
Між Мігдолом і Баал-Цефоном!
-Я таке вже бачив! -Але ми потрапимо в пастку!
-Це привело мене до тебе! -Кажу тобі, брате!
Це знак!
Там нам знадобиться флот із тисячі кораблів, щоб покинути Єгипет!
«Коли фараон відпустив був той народ,
Бог не повів їх дорогою землі філістимської,
хоч була близька вона.
Бо Бог сказав: "Щоб не пожалкував
той народ, коли він побачить війну, і не вернувся до Єгипту".
І повів Бог той народ окружною дорогою пустині аж до Червоного моря».
Є багато тлумачень, чому Бог повів людей
дивним і незрозумілим шляхом.
Пояснення варіюються від військових причин
до обіцянок визволення через джерела води, які їм знадобляться.
І в усьому цьому є частка правди.
Але Тора — це текст, який промовляє до нас і сьогодні.
Тому найбільш актуальне послання з тієї подорожі,
на яку їх вів Бог, полягає в тому, що на обраний вами в житті шлях
Бог зреагує: «Я подбаю про тебе. Я покажу тобі шлях. Іди за мною».
ВИХІД 13:21
«А Господь ішов перед ними вдень у стовпі хмари,
щоб провадити їх дорогою.
А вночі — у стовпі огню, щоб світити їм,
щоб ішли вдень та вночі.
І єгиптяни слідували за ним».
Казав тобі, брате.
Тут немає нічого, крім моря.
Треба повертатися.
Має бути якась мета.
«Гналися єгиптяни за ними,
уся кіннота, колісниці фараонові, і комонники його
та військо його, і догнали їх,
як вони отаборилися були над морем, під Пі-Гахіротом,
перед Баал-Цефоном».
Скажи нам, Мойсею, що каже Бог?
Я ж казав, що це трюк.
Тут і отаборимося.
Тут отаборимося.
-Фараон уб'є нас там, де ми ляжемо. -Отаборимося тут!
Ні.
Дивись, він правий.
Мойсей правий!
Бог дарує їм цю рятівну благодать.
Ця візуально неможлива присутність,
яку вони теж визнають,
слугує не лише компасом,
а є ще й захисною силою.
Скажи їм обійти!
Ми не можемо, Величносте.
Щоразу, коли намагаємося рухатися, воно рухається з нами.
Ваша Величносте, схоже, воно живе.
Той, хто знайде спосіб обійти це,
стане моїм спадкоємцем.
Мабуть, Ти привів нас сюди з певною метою.
Скажи мені, Боже. У чому вона полягає? Покажи.
Мойсею.
Підійми палицю.
Простягни руку.
ВИХІД 14:21
«І простяг Мойсей руку свою на море,
і Господь гнав море сильним східнім вітром цілу ніч».
Чому Червоне море розступилося?
Деякі біблеїсти стверджують, що якщо це сталося, як описано в Біблії…
ДЖОНАТАН КІРШ АВТОР «МОЙСЕЙ: ЖИТТЯ»
…це через землетрус,
і землетрус відкрив тріщину,
і вся вода з моря пішла туди.
Списують усе на природний катаклізм.
В автора Біблії був інший намір.
У Біблії про це нічого нема.
Бог дає Мойсею силу
підняти палицю, і це диво.
Що відбувається?
-Ми не виживемо! -Треба розвернутися!
Море нас розчавить!
-Ми загинемо! -Вернімося назад!
Їхній Бог не має меж, Ваша Величносте.
Наші не погодяться.
Ви бачите це?
Це Бог.
Бачите? Це Бог!
Ви маєте вірити!
Ось побачиш.
Ви врятуєтеся самі й залишите дітей?
Ні. І Він теж.
Ми всі потрібні Богові.
Усі Його діти.
Усі ми!
Повернімося, поки є час.
Ми не переживемо це.
Краще я втоплюся.
У мідрашах є багато поясненнь, чому море розійшлось.
Одне полягає в тому, що ангели підняли очі і спитали: «Ти рятуєш цих людей?
Вони поклонялися ідолам, як і єгиптяни.
Усі люди — сміття. Вони всі однакові».
Бог сказав: «Ви дещо пропустили». Вони: «Що?» Він: «Дивіться. Вони йдуть разом».
Це головне.
Забудьте про їхні діяння. Помилки чинять усі.
Але якщо люди навчаться триматися разом
і працювати одне з одним, це саме те, чого чекає Бог.
Вони загинуть у морі. Іти за ними — божевілля!
Ні.
Їхній бог тікає!
Ви сумніваєтеся в тому, що самі бачите?
Ваша Величносте.
Наших дітей уже забрали.
Це ваші найкращі воїни.
Готуй мою колісницю.
Ваша величносте…
Ми їх наздоженемо і вб'ємо всіх.
ВИХІД 14:22–23
«І ввійшли Ізраїлеві сини
в середину моря, як на суходіл,
а море було для них муром
із правиці їхньої та з лівиці їхньої.
А єгиптяни гналися».
Швидше!
-Іди. -Ні!
Роби, що я кажу.
Іди.
Ідіть! Швидко!
Ідіть!
ВИХІД 14:27–28
«І простяг Мойсей руку свою на море,
і море вернулося, коли настав ранок, до сили своєї,
І вернулась вода, і позакривала колісниці та комонників…
усьому фараоновому військові,
що ввійшло за ними в море.
Ані жоден із них не зостався».
Одна з моїх доньок, як їй було десять,
прийшла додому з недільної школи. Вони читали цю історію.
Де всі гинуть у Червоному морі.
Вона була дуже засмучена.
Сказала: «Навіщо Бог це зробив?
Хіба вони не були Божими дітьми?»
І я подумав: «Чорт, дівчинко. Ти все дуже добре зрозуміла».
Навіщо Богу це робити?
Історія, яка розповідається в Корані,
закінчується утопленням фараона.
У цій історії він каже:
«Я вірю в бога Аарона і Мойсея».
Але вже запізно.
Є одна цікава історія.
Габріель, один з архангелів,
каже Магомету:
«Є дві людини, яких я ненавиджу найбільше.
Сатану і фараона».
Габріель каже: «Я так боявся, що фараон прийме іслам
просто перед смертю,
що почав заливати йому в рот мул,
щоб він не став мусульманином чи не увірував у Бога».
Серед Сувоїв Мертвого моря
є сувій…
ДР-КА КЕРОЛ МАЙЕРС ПОЧЕСНА ПРОФЕСОРКА РЕЛІГІЄЗНАВСТВА
…що представляє частину книги Вихід.
Це пошкоджений фрагмент, але на ньому була довга пісня,
яку приписують Міріам.
Це пісня перемоги.
Люди втекли,
а Бог — воїн, який переміг єгиптян
і врятував людей.
У ній є слова: «Хто подібний до тебе, Ягве, серед богів?»
Тобто «Ти найвеличніший Бог з усіх».
Це перше
важливе теологічне послання юдейської, християнської, мусульманської традиції.
І його приписують вустам жінки.
Адонай.
Мойсей врятував світ, як Ной.
Вода перед Ноєм відступила, і він висадився на сушу, щоб почати спочатку.
І є інцидент у Червоному морі, коли вода розійшлася,
там виникла суша. Це можливість для них
потрапити на той бік, почати нове життя як народ.
Але вони пов'язані.
Гадаю, зв'язок у тому, що коли Бог рятує,
творіння втручається.
Брате мій.
Ми вільні.
Справді?
ВИХІД 15:22
«І повів Мойсей народ Ізраїля від Червоного моря,
і вийшли вони до пустині Шур.
І йшли вони три дні в пустині, і не знаходили води».
Ці шоковані, травмовані люди
тепер опинилися в пустелі.
Тепер у них є всі підстави бути збентеженими,
наляканими, невпевненими.
Вони буквально не знають, де вони.
Вони мають великий досвід, на власні очі бачили,
що їхній Бог справжній і що їхній Бог урятував їх.
Але їх просять уявити собі
щось таке, що вони не можуть уявити.
Мої діти не їли три дні.
І вони йдуть за Мойсеєм, знаючи, що Мойсей теж цього не уявляє.
Дай мені знак, Повелителю.
Він привів нас сюди на смерть?
-Це божевілля! -Слід було лишитися в Єгипті.
Вони були рабами й щойно звільнилися. Думали, що це кінець, а це не так.
А там на них находить.
Таке життя.
Ти пройшов один іспит і дечому навчився,
але ще не досяг цілі.
І послання Тори в тому, що ти ніколи не прийдеш.
Суть у подорожі, а не пункті призначення.
Повелителю, де ти?
Мої люди спраглі й голодні.
Ти розмовлятимеш зі мною!
Люди бояться, Мойсею.
Він більше не розмовляє зі мною.
Хто?
Бог.
Його більше немає.
Може, ні.
Може, Він перевіряє тебе тут.
Цього разу це занадто.
Ні.
Покажи їм шлях.
З Божою волею ми знайдемо нині воду.
Повертаємо на південь.
-Ханаан на півночі, брате. -Знаю.
Підемо на південь у Мідіян.
У Мідіян?
На гору, де Він уперше заговорив зі мною.
Ми йдемо у Землю Обітовану.
І дійдемо туди.
Як ми виживатимемо?
Що ми скажемо нашим людям?
Бог забезпечить.
«Стала ремствувати вся громада Ізраїлевих синів на Мойсея та на Аарона в пустині.
ВИХІД 16:2–3
І говорили їм Ізраїлеві сини:
"Коли б ми були повмирали від Господньої руки в єгипетськім краї,
як ми сиділи над горшком м'яса, як ми їли хліба досить!
Бо ви вивели нас до цієї пустині, щоб поморити голодом увесь цей збір"».
Дорога довга. Проблем багато.
Люди втомилися, стають дратівливими, ви кажете: «Як можна бути такими невдячними?
Вони не бачили, що сталося?»
І ви це говорите, виходячи з кімнати з кондиціонером.
Ці люди страждали й були врятовані.
Вони були зламані в багатьох аспектах, і було б дивніше, якби вони не скаржилися.
«А рано була верства роси навколо табору.
ВИХІД 16:13–14, 4
І піднялася верства тієї роси,
аж ось на поверхні пустині щось дрібне, вузькувате, немов паморозь на землі.
Господь сказав: "Я спускатиму вам дощем хліб із неба"».
Ізраїльтяни скаржаться, що голодні,
і Бог творить диво, посилаючи манну з небес.
Вчені сказали,
що існує вид рослинних вошей,
що харчуються тамариском, присутнім у Синаї.
Вони виділяють білу смолисту
солодку на смак речовину.
Це було на рослинах.
Його можна збирати, сушити, робити хліб.
Він заговорив.
На Синайському півострові чи в пустелі
ми бачимо материнську сторону Бога,
бо саме жінки змінили сільськогосподарські матеріали
на щось їстівне.
Бачиш, брате? Знак.
У нас є Бог-воїн, який посилає знаки й чудеса,
і бореться з армією фараона.
А тепер — метафорично принаймні — у нас є Бог-матір, годувальник.
Припини!
Я сказала, припини! Так не можна!
-Відпусти! Припини! -Ти припини!
Егоїст.
Назад!
Припини!
Яка нахабність!
Давид і Амрам накопичували. Тепер цього не вистачить.
Візьми на обмін.
Вистачить на два дні, не більше.
Бог благословив Своєю щедрістю. Так ви відплачуєте Йому?
Вижени їх. Нехай самі дбають про себе.
Ні, стійте!
Роби, що кажу.
Гнів уже знищував тебе.
Бог був співчутливим.
Нехай і ми будемо.
Вона має рацію, брате.
Що Йому від нас треба?
Як ти смієш про це питати,
як це все, чого моє серце шукало?
Тоді нехай і розум шукає.
Не можна навчитися, доки не відкинеш усе, чому навчився раніше.
Тому, на мій погляд, це не місце хижих тварин.
Це нуль.
Ніщо. Там нічого немає.
Є вороги? Загрози? Так, усе це буде.
Та річ не в тому.
Річ у тім, що урок цінностей, яким слід навчити,
не станеться в Єгипті. Там було забагато подій.
І в Ізраїлі ні. Забагато будувати.
Це і є призначення пустелі.
Діти Ізраїлю.
П'ять днів ми щоранку збирали їжу.
Лише те, що треба на день.
А на шостий день…
На шостий день ми зберемо достатньо, щоб відпочити на сьомий.
Ми створені за подобою Божою.
І на сьомий день ми відпочиваємо. Так?
-Так. -Так.
Святий день.
День…
щоб нагадати собі, як багато ми винні Йому.
Нехай це буде закон.
Шабат — дуже цікавий звичай,
коли йдеться про стародавніх ізраїльтян і біблійний світ.
Наскільки нам відомо, нічого подібного
в інших культурах стародавнього Ізраїлю не було.
У цьому сенсі ми можемо назвати його ізраїльським винаходом.
Перша згадка про Шабат є у 16 книзі Виходу,
у частині про збирання манни.
Що на шостий день треба зібрати вдвічі більше
і відпочити сьомого дня, як Бог.
У нас є така фраза:
«Більше, ніж юдеї трималися Шабату, Шабат тримався юдеїв».
Це саме те, що було потрібно людям.
Бог через Мойсея мав сказати ось що:
«Зупиніться. Відпочиньте.
Оцініть те, що маєте.
Живіть у моменті й зрозумійте, що все не так погано,
ми впораємося».
Переживши голод і гнів фараона,
ізраїльтяни скоро зіткнуться з новим ворогом на шляху на південь до гори Синай.
Ми не самі.
Пустельники.
Це їхня земля.
Багато людей стародавнього Близького Сходу не були ізраїльтянами.
Вони були ворогами ізраїльтян.
Гарний приклад — амалекітяни.
Уперед! Мойсею!
Бандити!
Підкралися до нас у темряві.
Ми відбили їх, але їх було забагато. Вони забрали жінок і дітей.
Треба більше людей.
Амалекітяни. Работорговці.
Тут і зупинимося. Віддай наказ.
Повернімо наших людей.
ТАБІР АМАЛЕКІТЯН
Швидко. Швидко на позиції.
Отже, ізраїльтяни пішли з мечами, щитами і стрілами.
І як вони могли вести війну з амалекітянами?
Це дуже давній єврейський мідраш,
у ньому сказано, що вони обібрали
єгипетських солдатів, які загинули в Червоному морі.
Тіла солдатів викинуло на берег,
і вони вкрали їхні речі.
І це чудове пояснення. Це не те, що каже Біблія.
У Біблії про це ні слова, але ти думаєш: «Як це сталося?»
Повелителю…
веди своїх дітей до перемоги.
Бог каже: «Я вивів вас з Єгипту
рукою простягненою й сильною».
І руки Мойсея саме це й роблять.
Він виконує роль символу.
Як канал.
Ісусе Навине!
Сюди.
Вони тут!
І поки їхні очі звернені до неба,
вони досягають успіху в битві.
Хутко, тримайтесь поруч.
А як опустять їх, то програють.
Швидко!
Мойсеєм заволоділа втома.
Але руки його залишилися нерухомими.
Ізраїльтяни вийшли переможцями.
-Що таке? -Б'ються за здобич.
Досить!
Наступний, хто завдасть удару, помре!
Помре!
Не забувайте, хто ми!
Ми — народ!
Народ вірних!
Розійдіться!
Як мені вести такий народ?
Іди з ними в любові.
А якщо не знайду її?
Тоді проблема в тобі.
Любов відібрали в нас у дитинстві, пам'ятаєш?
Сама лише любов ніколи б не вивела нас з Єгипту.
Історія про блукання в пустелі — це історія про групу
глибоко травмованих, понівечених шрамами й безталанних звільнених рабів,
які блукають у пустелі.
Частина уроку полягає в тому, що Бог може дати видіння і здійснити мрію.
Але частіше все відбувається не так,
як ти хочеш,
але результат буде кращим.
Люди Божі чекали Землі Обітованої, думаючи, що вона їм дістанеться вмить.
Але ні.
Є те, що треба пропрацювати всередині,
перш ніж іти далі у фізичному світі.
Ізраїль переходить від однієї форми рабства до іншої,
тобто до Ягве.
Ціль Виходу не в тому, щоб показати, що можна бути вільними.
А в тому, що треба йти на гору вклонитися Богу.
МІДІЯН
Отримати заповіді, щоб отримати закон,
щоб знати, як діяти і як поклонятися.
Їм ще належить витримати духовну боротьбу.
Вони вже політично звільнені,
але в них усе ще є завдання звільнитися духовно.
Я прийшов поговорити з Ним. Щоб знову знайти Його.
Я вже бачив тебе таким.
Я не можу вести свій народ без Бога.
Як мені ходити з ними і шукати Його одночасно?
Багато років тому
ти вивів моїх овець на пасовище,
щоб я був вільним і піклувався про свій народ.
Ти був хорошим слугою.
У тебе теж є слуги.
Обирай їх з розумом. Використай їх.
І тоді зможеш піти до Нього з чистою совістю
і попросити допомоги.
Знову з'являється Їтро.
Він спостерігає, як Мойсей веде справи
і приймає різних людей, які мають суперечки,
а Мойсей — єдиний суддя і присяжний.
І Їтро бачить, як він це робить, і каже:
«Ти не можеш так продовжувати.
Ти скоро вигориш».
І додає: «Ось що тобі треба зробити».
Він розповідає, як створити систему судів.
Їтро, на мій погляд,
чудовий приклад
того, хто, не бувши юдеєм,
вносить найкращі ідеї
і знання зі своїх релігійних традицій.
А Мойсей досить розумний, щоб прийняти мудрість,
хоча вона походить з іншої культури.
Він досі тут.
Історія нашого життя.
Цікаво, як вона закінчиться?
Я мушу піти просити Його допомоги.
Підеш.
Розкажи історію нашим дітям, щоб вони зрозуміли.
Іди.
І знову Мойсей підіймається на велику гору, щоб поговорити з Богом.
«І знялися громи та блискавки, і густа хмара над горою.
ВИХІД 19:16,18
А гора Сінай уся вона димувала через те,
що Господь зійшов на неї в огні!
І піднявся дим її, немов дим вапнярки,
і сильно затремтіла вся гора».
Де Ти?
Я пройшов цей шлях, щоб знайти Тебе!
Говори зі мною!
Ти закінчив зі мною?
Я не закінчив з Тобою!
Ти мене чуєш?
Я не знаю, що робити, Боже.
Я не знаю, куди йти.
Я розгубився без Тебе.
Я носив вас на орлиних крилах
і приніс вас собі.
Якщо послухаєтеся мого голосу й додержите заповіту мого,
то станете для мене царством священників і народом святим.
Ось слова, які ти скажеш Ізраїлевим синам.
Минають тижні.
Ізраїльтяни чекають у тіні гори Синай на повернення Мойсея.
Його нема вже 40 днів і ночей.
Він повернеться.
Ці люди живуть у невизначеності.
Уперше їхній лідер не стоїть перед ними.
Людини, яка їх вела,
яка справді служила батьком нації,
там немає.
Вони дивляться вгору. І це таке
приголомшливе і страшне відчуття.
Коли не знаєш, де будеш завтра, як виживатимеш,
чи що буде далі,
тоді можеш зробити безліч поганого.
Що це таке?
Нам потрібен бог, якого визнають інші.
Бог, як інші боги.
У нас є єгипетське золото.
Перш ніж піти, перетопимо його і створимо бога, що нас захищатиме.
Мойсей нас захистив.
Ти справді віриш, що твій брат ще живий?
Га?
Ти — первородний брат.
Час повернути, що належить тобі.
ВИХІД 32:2, 4
«І сказав їм Аарон: "Поздіймайте золоті сережки, що в ушах ваших жінок,
ваших синів та дочок ваших, і поприносьте до мене".
І взяв він це з їхньої руки,
і вформував його в глині,
і зробив із нього лите теля».
Пам'ятайте, саме непокора стала причиною кар у Єгипті.
А це непокора людей з іншого боку пустелі,
де вони створили цього бога.
Саме непокора змусила їх відправитися в подорож,
яка мала тривати не більше десяти днів,
а тривала 40 років.
Аарон, рідний брат Мойсея і первосвященник Ізраїлю,
зробив золоте теля,
бо відчував загрозу
через переполох серед ізраїльтян.
І щоб заспокоїти їх, він зробив їм цього бога.
Як відомо, Мойсей почав спускатися із Синаю
саме в ту мить, коли вони поклонялися золотому тельцю.
Це сумно.
Мойсей.
-Мойсею! -Мойсею!
Мойсею!
Мойсею.
Даремно.
Усе даремно.
Мойсей такий приголомшений і обурений,
що бере дві скрижалі, на яких вибиті Десять заповідей,
і кидає їх.
Проблеми з контролем гніву.
Це тема, яку можна побачити в житті Мойсея.
Ця боротьба з гнівом — те, з чого можна багато чому навчитися.
Мойсей — той, хто втрачає холоднокровність, зривається,
а потім мусить придумати, як знову зібрати шматки.
Допоможіть.
Що це таке?
Він відповів.
Він відповів мені.
Він зробив мені свій найкращий подарунок.
Його закони.
А ви…
Усі ви розбили мені серце.
Тож я їх теж розбив.
Щоб змінити минуле…
потрібно пробачити.
Пам'ятаєш?
Залиште мене.
Негайно.
Що я накоїв, Повелителю?
Іди звідси.
Повелителю.
Я образив Тебе, Повелителю.
Настав час.
Одного разу я накликав потоп і пощадив лише Ноя.
Цього разу я можу накликати вогонь і пощадити лише тебе.
Щоб їх спалити? Усіх?
Але, Повелителю,
ми могли б потрапити в Землю Обітовану, якби Ти не привів мене сюди.
Цього б не сталося.
Навіщо йти на Землю Обітовану,
якщо не знаєте, як там жити?
У вас є свобода, але ви не можете її зберегти без правди.
Ми почнемо спочатку.
Ні!
Пробач їм. Пробач нам. Пробач мені.
Пробач.
Бог знайшов рішення.
«Я всіх уб'ю, а з тобою почну спочатку».
І Мойсей його відмовив.
Це нерозважливо. Подумайте.
Що скажуть єгиптяни?
«Ти привів нас у пустелю, щоб убити?»
Відпусти їх.
Вони повстали проти тебе.
Проти Бога.
Відпусти.
Вони заслуговують на смерть.
Треба зробити їх прикладом для інших.
Не треба вбивати.
Такий закон.
Який ще закон?
Той, який я знищив. Відпусти їх.
Перекажи нам закони, Мойсею.
Повторюймо їх одне одному,
доки не відпаде потреба.
Тоді закони будуть написані в нас.
Не робіть ніяких надгробних зображень.
Не майте іншого Бога, крім мене.
Не вимовляйте імені Господа, Бога вашого, намарно.
Не пожадай.
Не…
Насправді синів Ізраїлю в пустелі відштовхнула відсутність домовленості.
Вони так довго залишалися в пустелі,
щоб скріпити домовленість.
Бог міг відвести їх у ханаанську землю будь-коли, але вони не були готові.
Пам'ятай день суботній,
щоб святити його.
Шануй твого батька і твою матір.
Не чини перелюбу.
Не дай про ближнього твого свідоцтва помилкового.
У Біблії немає слова «заповіді».
Є число десять, але є десять речей,
десять «д'варім», десять проблем, десять повчань.
Перші п'ять стосуються людських стосунків з Богом.
Хай не буде в тебе інших богів, окрім мене.
Не взивай намарне імені Бога твого.
Останні п'ять заповідей є соціальними.
Про те, як людям ладнати одне з одним,
чинити правильно.
Не пожадай дому ближнього свого
чи того, що йому належить.
Бог каже: «Без правил не можна.
Я вивів вас не для того, щоб ви стали нікчемами, а щоб ви стали кимось».
Тому ці закони стали початком морального кодексу,
якому судилося змінити світ.
Мамо?
Через що ти засмучений, Мойсею?
Через усе, що зробив не так.
Через усе, що мені ще залишилося зробити.
Ти молодець.
Ти вивів їх з Єгипту, як просив Бог.
Ти дав їм закони, щоб жити.
Ти дав їм життя.
Що ще
ти хочеш від себе?
Я маю привести їх до Землі Обітованої.
Вони дістануться туди самі.
Без тебе.
Три головні герої цієї історії — Мойсей,
Аарон і Міріам
не потрапляють у Землю Обітовану.
Ходімо.
Найстрашніша і найтрагічніша мить
у всій Біблії — те, що Мойсей,
якому Бог доручив
виконання цього важкого, небезпечного завдання,
водив ізраїльтян пустелею 40 років
і сумлінно виконував це завдання до кінця,
але йому не дозволено приєднатися до дітей Ізраїлю в Землі Обітованій.
Це сумно.
Дивись, Мойсею.
Ось вона.
Відмова Мойсею увійти в Землю Обітовану
мені резонує і в сучасному житті.
У житті Мартіна Лютера Кінга-молодшого.
У ніч перед смертю він повторив слова Мойсея.
Він сказав: «Я був на вершині гори.
Я бачив Землю Обітовану.
Може, я не потраплю туди з вами, але я запевняю вас, ви до неї дійдете».
Це майже так, наче він направляв Мойсея в ту мить.
І як історія Мойсея щось означає,
то це те, що навіть як ви досягнете Ханаану,
навіть коли ви отримаєте свободу, вона все одно не дістанеться без боротьби.
Те, що потрібно, щоб звільнитися,
відрізняється від того, що потрібно, щоб залишитися.
Земля Обітована.
І я ніколи туди не потраплю.
Ні.
Але твої діти потраплять.
Мойсею?
Ходи всередину.
Ходімо.
«І впокоївся там Мойсей, Господній раб,
у моавському краї на приказ Господа.
ПОВТОРЕННЯ ЗАКОНУ 34:4, 10–12
І не появився вже в Ізраїлі пророк, як Мойсей,
що знав його Господь обличчя-в-обличчя.
Щодо всіх ознак та чуд,
що Господь послав його чинити в єгипетськім краї
фараонові й усім рабам його та всьому його краєві,
і щодо всієї тієї сильної руки,
і щодо всього того страху великого,
що Мойсей чинив
на очах усього Ізраїля».
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова