Jag kommer med Sutekhs gåva – död.
Till er.
Och till alla i detta ynkliga, vidriga, oupphörliga universum.
DÖDSRIKE
Doktorn!
Ut, allihop!
- Allihop, fly! Spring! - Jag kommer med Sutekhs dödsstoft.
Snabba på!
Doc! Kom! Vi sticker!
Hoppa upp, cowboy.
Kate, det här är Doktorn.
Vi är på väg tillbaka. Försök att hålla kvar den.
- Jag kommer med Sutekhs dödsstoft. - Eld. Samtliga vapen.
Varför kan jag inte se henne?
Alla kulor blir till stoft, ma'am.
Typiskt...
Jag kommer med Sutekhs dödsstoft.
Doktorn, är du där?
Jag avslutar det här med att tacka er alla.
Skicka tillbaka monstret till helvetet.
Nej!
Jag måste ha hopp om att fåglarna sjunger en dag igen.
Det kommer att finnas fåglar.
Vi kan inte göra nåt...
förutom att slåss.
Snabbare, Mel!
Jag kör så fort jag kan!
Nej, snabbare!
Vi kommer att dö!
Sväng höger!
Vi avbryter sändningen med en varning om en incident i centrala London.
Alla uppmanas att evakuera staden omedelbart.
Vad är det? Vad händer?
Tror du på bönens kraft?
Det är klart att jag gör.
Säg då till din skapare
att jag ska komma och storma hans portar av guld
och ta över hans rike i mitt sanna namn.
Vad pratar du om?
Vem är du?
Jag beklagar, lilla kvinna.
Jag beklagar att det slutar så här.
Jag hade så stora planer.
Tidsmembran ur funktion.
Ut. Bunker 17 nu.
- Varför kan jag inte se min mamma? - Ruby, vi har större problem.
Okej.
Det är en ihågkommen Tardis.
Den är skapad av minnen.
Ruby, den får minnen från dig.
Ge den allt du har. Försök att minnas.
Ja. Ja, jag minns.
Om tiden är minnen, så är minnen en tidsmaskin.
Ja. Bra. Mer.
Mer. Mer, mer, mer.
Det borde räcka.
Okej.
Okej. Tardisen minns.
Doktorn!
Vi möts igen, min gamle vän.
Du skulle bara våga.
Doktorn, vad är det där?
Sutekh. Tidsåldrarnas död.
Typhonianska besten.
Det värsta monstret jag nånsin bekämpat.
Om Sutekh är så ond, varför förintade inte Horus och osirianerna honom?
- Tidsfönstret har mina minnen. - Det var emot deras etiska kod...
- Det är ditt liv. - ...så de fängslade honom.
Den berättar ditt livs historia.
För länge sen, i England år 1911, fängslades Sutekh för all evighet.
Men han återkom och jag besegrade honom.
Jag förvisade dig till Tidsvirveln.
Jag skickade dig till din egen död.
Men jag hittade ett hem.
Jag klamrade mig fast vid din helvetesmaskin,
och jag gömde mig i åratal.
Jag har rest med dig alla dessa år, ridande på skeppets rygg.
Jag har stirrat ut i evigheten och utvecklats till min sanna gudomlighet.
Jag känner till vartenda hjärtslag i din tidsmaskin,
och jag kan styra den med min vilja.
Den ska bli mitt altare.
Templet i mitt dödsrike.
Aldrig mer din, Doktorn.
Men jag såg in i Tardisen.
Så många hemligheter.
Hennes namn.
- Susan. - En perfekt fälla.
Jag skapade en bild av hennes universum
så att varenda gång vi landade i varenda värld,
födde jag dem alla.
Mina dödsänglar,
som nu står triumferande över hela universum.
Jag kommer med Sutekhs dödsstoft.
Varje levande varelse är en styggelse.
Jag har kommit för att befria dem till en välsignad död.
Och jag finner det gott.
Och jag förbannar dig, Sutekh.
Jag förbannar dig i självaste livets namn.
Och jag svär vid den sista Tidsherrens båda hjärtan
att jag ska stoppa dig.
Jag ska besegra dig.
Och jag ska vända döden till livet.
Och varför lever jag än?
Att döda mig är din gåva.
Och tro mig, Sutekh, det innebär ett utrotande.
Så vad väntar du på?
Varför dödar inte dödsguden mig?
Vad har jag missat?
Jag ska berätta en hemlighet, Sute.
Den där känslan du har nu, det där tvivlet...
Har du nånsin känt dig så levande?
Visst känns det bra?
Spring.
- Vad är det? - Det är en ihågkommen Tardis.
Det är bitar av alla tidigare Tardisar.
De hålls ihop av hopp, önskningar och tur.
Vänta. Fungerar den? Kan den flyga?
Ingen aning.
Nej! Nej, nej, nej! Vi behöver den!
Okej. Ruby Roo. Bind fast den vid den.
- Okej? Bra. - Okej.
Mel?
- Vadå? - Bind fast spaken.
Och alla reglagen. Okej?
Ruby, ser du kablarna? Bind ihop dem hårt.
Doktorn, det brinner.
- Är den här säker? - Det är en dödsfälla, Melanie B.
Okej.
Det här blir bättre.
Okej. Det var det.
Då så.
Lugn.
Åh, nej.
Bra. Lugnt och varsamt.
Okej.
Förstår ni?
Det är en molekylär bindning.
- Det är ett intelligent rep. - Va? Som...
Den intelligenta handsken. Första gången vi träffades.
Jag är ledsen.
Vi måste stabilisera den.
Utan tidsfönstrets minnen exploderar vi.
Skärmen håller ihop Tardisen.
Okej.
Vad har jag missat?
Var alla Susan Triad oskyldiga?
- Var de verkliga? - Absolut.
Varje gång Tardisen landade dök hon upp som...
Okej, så... Tardisen har ett perceptionsfilter
så att den inte märks. Den bara står där, men märks inte.
Den skapar ett kraftfält på exakt 66,7 meter.
Sjuttiotre yard.
Hur vet du det?
Jag vet inte. Jag bara vet.
Konstiga saker händer vid 73 yard.
Folk säger att man ser saker.
Sutekh använde kraftfältet, men på ett enormt sätt.
Han skapade en helt ny person var jag än landade.
Perceptionen gjorde att hon passade in. Hon hade en personlighet, en bakgrund.
Men, Doktorn, du landade på jorden hundra gånger.
Jag tror att hon återföddes varenda gång.
Varje gång Tardisen landade blev idén om kvinnan allt starkare.
År 2024 var hon Susan Triad.
En gigantisk person.
Vad har hon gjort? Sutekh kallade henne dödsängel.
Vad har hon gjort?
Dödens stoft.
Hon har spridit det över världen.
- Min mamma, är hon... - Det är alla.
- Kan du inte bara... - Jag kan inte göra nåt.
Hon var...
Det händer om och om igen.
Varenda gång jag landade där.
1999...
1066...
2005.
Jorden är döende.
Så många gånger.
Varenda värld jag har besökt...
De är alla döda.
Venus.
Telos. Karn.
Ood Sphere.
- Och Skaro. - Dalekarna är döda.
Allt är dött.
Men...
Det finns så många platser du inte har besökt.
De måste vara trygga.
Jag har rest så långt.
Allt som hamnat i det mönstret är döende.
All tid och rymd.
Jag orsakade det.
Nej.
Varenda sol är död.
Universum har stannat upp.
Och det är mitt fel.
För jag reste till alla de världarna.
Jag tyckte det var kul.
Universum står tyst i döden.
Men en sak består.
En sak lever trots mig.
Tidsherren.
Nej. Större än honom.
En hemlighet som barnet bär på.
Men jag ska hitta dem.
Där ute i detta ödsliga universums tomrum
gömmer de sig nånstans, vilse i vinden och vildmarken.
Ursäkta mig.
Kan du säga mig...
Var är vi?
Ingen aning.
Absolut ingen aning.
- Jag har bara lite chaffee. Vill du ha? - Så snällt. Bara om du har så det räcker.
Var har du kommit från?
Ingenstans. Jag kom lite vilse.
Det har gått lång tid.
Jag har inte sett nån på veckor.
En karavan passerade förbi, på väg mot...
Jag vet inte, åt det hållet.
De sa att det fanns mat, men jag har inte sett dem sen.
Sch, gumman. Jag ska ge mannen hans chaffee.
Vem är den lilla?
Jag tror jag kallade henne Brindle. Brindle Dee.
Men jag glömmer.
Vad heter den här platsen?
Det är svårt att minnas.
Det sägs att minnena dör.
En man sa att alla fakta dör i dödsvågen.
Men jag tror att staden hette...
Det började på B.
Och planeten?
Jag tror inte att jag föddes här.
Sen träffade jag min man. Vad han nu hette.
Lång. Han var lång. Det minns jag.
Men det var länge sen.
- Du överlevde i alla fall. - Jag vet inte om jag gjorde det.
Det lustiga är att jag minns ett operahus där borta.
En konstig sak att minnas. Jag kanske jobbade där. Jag kanske sjöng.
Folk kom från olika håll.
Ljusen och diamanterna och allt sånt. Det var underbart.
Har du nån metall?
Metall är värdefullt.
Inget är värt nåt längre.
Du har ett vackert ansikte.
- Jag glömmer det strax. - Det är väldigt snällt av dig.
Jag ska använda skeden. Jag lovar.
Jag kanske räddar universum med den.
Det vore fint.
Du borde gå nu.
Är du okej?
Min dotter dog, inte sant?
Och jag glömde det.
Jag tror det.
Jag är ledsen.
Det sägs att dödsvågen följer släktleden.
Men den där mannen sa...
Det är perverst. Så sa han.
Den är så fast besluten att döda att den kan röra sig bakåt.
Från barn till mor.
Men det är okej, för jag är så trött.
Du har ett vackert ansikte.
Jag svär vid den här skeden.
Den är vad vi behöver.
Bara lite metall, inget Tardis-minne. Nånting verkligt.
Tack, vem du än var.
Titta.
Efter all denna tid är den fortfarande kopplad till Tidsfönstret.
Jag fattade aldrig vad det där egyptiska var.
Kulturell appropriering.
Befria mig!
Vilka var de? Kvinnan och mannen med håret?
De reste med Tardisen.
- ...så förintar jag kosmos! - Det är så jag känner Mel.
Vi reste tillsammans, eller hur?
- Den bästa tiden i mitt liv. - Vi träffade Einstein.
- Jag skonar planeten Jorden. - Gjorde vi?
Jag ger den till er som en leksak.
- Det har jag glömt. - Befria mig!
- Är du okej? - Nej, Sutekh...
Utmattad.
- Jag fattar inte. Vad förändrades? - Nej!
Sutekh var gömd i åratal. Varför gick han till attack?
- Fråga igen. - Varför gick han till attack?
Varför dök Sutekh upp på Ruby Road?
Den svarar dig.
Bilderna försöker nå dig.
- Vad menar du? - De försöker hjälpa till.
Tidsfönstret är fortfarande kopplat till dina minnen.
Den kanske vill fråga dig nåt.
Vad har det med min mamma att göra?
Åh, för att...
Sutekh blev synlig utanför kyrkan,
för när han landade med Tardisen år 2004,
såg han det enda som var bortom hans förståelse.
- Din mor. - Men vem är hon?
Vi vet inte. Inte han heller. Det är poängen.
Titta.
Hon driver oss till vanvett, men Sutekh...
Han rider på Tardisens rygg och skådar all tid och rymd,
och sen kan han inte se en kvinna. En kvinna.
En enda mystisk kvinna.
Inte undra på att han låter oss leva. Han vill veta svaret. Vem är hon?
Men om gudarna är rädda för henne, vad betyder det?
Hon är väl ingen kosmisk varelse? Vad är jag i så fall?
Ruby, du är definitivt mänsklig.
Men vem är hon?
- Och varför pekade hon på dig? - Lugn.
Kom.
Melanie.
Jag ser dig.
Vi kan hitta de levande genom tid och rum,
och via familjen.
Jag önskar att vi kunde se henne på nåt vis.
Regeringen säger...
- Vilken regering? - Vem är det där, då?
Regeringen har kollapsat.
- Efter en skandal. - Får jag se.
Nu är det dags att rösta.
Nej, inget.
Ge mig den.
Där. Jag menar honom.
- ...ert kontroversiella manifest. - Visa mig.
- Särskilt DNA-testerna. - Den ger dig ett till svar.
Men vad är det?
- Vem är killen på tv? - Jag försöker göra livet bättre.
Jag föreslår obligatoriska DNA-tester av hela befolkningen.
Roger ap Gwilliam.
Den farligaste premiärministern i historien.
Men det var 2046.
- Du har väl inte träffat honom? - Nej, det kan jag inte ha gjort. Eller?
Varför visar den dig det?
2046. 2046.
2046.
2046! Han lyckades!
DNA-tester blev obligatoriska för hela befolkningen i landet.
- Om din mor levde då... - Då finns hon i registret.
Hon skulle finnas i registret.
Hon blev aldrig testad tidigare. Men 2046 hade hon inget val.
Den visar oss vägen, Ruby. Den visar oss vägen till din mamma.
- Om jag bara... - Vad betyder det?
- Kan vi hitta Rubys mor? - Vad händer om vi gör det?
En fråga i taget.
Okej.
Okej. Tardisen har inte mycket kraft,
men om jag kan göra en sista...
Perfekt. Jag gillar visselpipor.
- 2046, här kommer vi! - Men 2046 existerar väl inte?
Året är bevarat i döden.
Jag landade där en gång.
Håll ner den där.
Jag ser dem, Melanie.
Varenda levande sak innehåller döda celler.
Hud, naglar, emalj.
Sutekh kan se genom de döda.
Melanie, närmare.
Närmare.
För dem till Sutekh.
Hitta moderns namn!
2046.
Tack.
Jag var i den här byggnaden för att störta Roger ap Gwilliam.
Det här var hälsoministeriet.
Så allt DNA finns här.
Ska vi hacka en dator?
På sätt och vis.
Bra.
Okej. DNA-listan var hemligstämplad.
Men gissa vem som skapade säkerheten.
Kom igen.
Ja! Ja.
Okej. Mel, bäst att du håller utkik.
Sutekhs tjänare finns överallt.
Ta inga risker.
- Vi ska ta oss härifrån. - Oroa dig inte för mig.
Hitta namnet.
Underkasta dig, Melanie.
Det där är jag.
Vad gör vi nu?
Klicka på "sök".
Nånstans där inne finns din mors namn. Vi kanske kan använda det mot Sutekh.
Söker 76 miljoner människor.
Vem är hon?
Melanie, Melanie, Melanie.
Jag ser dig.
Underkasta dig Sutekhs vilja.
Fortsätt söka.
DNA-MATCHNING BEKRÄFTAD
Vad...
Vad betyder det?
Hon dog.
Ruby, jag är ledsen.
Jag älskade dig, Mel.
Och vad gjorde det för nytta?
När hjälpte det?
Ge mig namnet nu.
- Men vad betyder det? - Ge Sutekh namnet.
Ge mig Tidsherren och barnet och deras dyrbara hemlighet.
Jag kommer med en gåva, helige Sutekh.
Utmärkt.
De sista två levande varelserna som kommer att dödas av dig.
Då kan du avsluta vårt eländiga liv så att tystnaden kan härska.
Och du kan stå ensam i all evighet,
och blicka ut över ditt rike av stoft och is och glömska.
Visa mig namnet.
Visa mig, barn.
- Sutekh. - Ge mig namnet.
Sutekh, jag lovar att dyrka dig om du bara låter...
Du trotsar mig.
Du har levt länge nog, lilla Tidsherre.
- Jag har namnet. - Nej! Nej!
Jag ska ge dig namnet. Släpp honom.
Nej.
Skärmen har hittat namnet.
Men jag förstår inte, och jag önskar att jag gjorde det.
Det är det enda jag velat veta i alla dessa år.
Men nu har jag hittat det.
Och jag förstår inte.
Men kanske du gör det.
Den här är kanske till dig.
Jag har väntat så länge.
Du, din stora odugling.
Nej!
För jag visste, Sutekh. Jag visste.
Hon är för kall.
Lyssna på mig.
Den här vägen.
Sutekh ska döda er.
Nej!
Jag är tillbaka.
In i virveln.
Okej, håll ner spaken.
Vad hände?
Jag älskar visselpipan.
Okej.
Du såg all tid och rymd med mig, Sutekh.
Jag tänkte: "Tänk om du får se det igen?"
Vad händer om du för döden till döden?
Du skapar liv!
Vilken smart kille!
För döden till döden överallt!
Låt bli den.
Håll i den och den.
Vad händer?
Livet, Ruby. Livet.
Vi skapar liv i hela universum.
Okej. Vortis.
Tigella.
Vox.
Messaline. Calufrax.
Spiridon.
Telos.
Shan Shen.
Ood Sphere lever.
Välkommen tillbaka, Ood.
Och där.
Den planeten kallas Agua Santina.
Hej.
Med en sked.
Vi bekämpade ett monster.
Och nu...
måste jag bli ett monster.
Sutekh Förgöraren.
Självaste dödens Herre.
Du vinner.
Jag är stolt över...
Jag är stolt över att vara bättre än du.
- För om du är döden... - Nej!
...så måste jag representera livet.
Det är det jag är. Livet.
Och det är så du vinner, Sutekh.
För du gjorde mig till detta.
Jag är den som kommer med döden.
Nej!
Sir.
Men jag är ändå jag.
Jag har mina minnen och min familj. Allt det är väl ändå sant?
Absolut.
Du är den du är.
Dödsguden skapade liv.
Och han gav dig en bra hjärna.
- Jag tror att UNIT kan ha nytta av dig. - Jag gör gärna vad som helst.
Jag kan ordna te.
- Gjorde du det här teet? - Ja.
- Gör inte te. - Christopher!
Ni skulle ha sett mig. Jag fick gå hem.
Jag kom in och din mormor skällde på mig för att jag inte hade dammat.
Cherry.
Men jag ville säga...
Nej, mamma. Det är okej.
Jag ville tacka dig, Doktorn.
Du förde hem henne.
Du förde hem oss alla från vem-vet-vad.
Minns du vad som hände när du...
Ekon.
- Vi lyckades. - DNA-inhämtning. 100 %.
Wow.
Min mamma.
Louise Alison Miller.
Trettiofem år gammal.
Femton när hon födde dig.
Det står att hennes styvfar... Han var ett problem.
Hon gjorde det rätta som tog dig därifrån.
Hon måste ha dolt graviditeten.
Fader: William Benjamin Garnet.
Femton år då.
Louise flyttade till Coventry när hon var 18. Hon tog universitetsexamen.
Hon är sjuksköterska.
Det är det jag inte förstår. Hon är så vanlig.
Hon är underbar.
Hon är underbar och vanlig, men jag älskar henne för det.
Jag bara...
Hur kunde hon göra sig osynlig för en gud?
Hon besegrade Sutekh.
Hon var viktig...
för att vi tycker att hon är viktig. Det är så allting händer.
Vartenda krig, varenda religion, varenda kärlekshistoria.
Vi ger saker betydelse.
Medan hela skapelsen kretsade omkring henne,
blev hennes existens mäktigare än Tidsherrar och gudar.
Till slut var den viktigaste personen i universum den vanligaste.
En rädd ung flicka som ville ge sitt barn trygghet.
Men hon pekade.
Ja.
Hon pekade på dig, Doktorn.
Hon pekade inte på mig.
Vi restaurerade videofilmen. Bakom mig fanns en gatlykta.
- Och? - Det satt en skylt på den.
Hon pekade på namnet på gatan.
Hon gav dig ditt namn.
Jag trodde att jag döptes till Ruby för att socialarbetarna valde det,
eller ambulanspersonalen. Men nej, det var hon.
Min egen mor valde det.
Mitt namn är Ruby.
Hon är lycklig.
Hon har en lägenhet. Och en kille som heter Mike.
Hon åker till Spanien om tre veckor.
Och poängen är
att hon har haft 7 000 dagar på sig att hitta dig men inte gjort det.
Men jag hittade henne.
Med en tidsmaskin.
Är det rättvist?
Louise Miller gjorde sitt val och jag tycker att vi borde lämna henne i fred.
- Vad vill du ha? - Cappuccino med havremjölk.
- Ruby? - Det är jag.
Jag döptes efter en gata.
Ruby Road.
Du lämnade mig vid en kyrka för 19 år sen.
Åh, herregud.
Du lämnade mig i säkerhet.
Och jag vill bara säga tack.
- Jag är så ledsen. - Var inte det.
Det är du.
Mitt barn.
Det var skönt.
Jag tänkte alltid höra av mig.
Varenda jul tänkte jag: "Det här året gör jag det."
Men varenda jul tänkte jag: "Tänk om hon hatar mig?"
Det finns inget hat i det här huset.
Men vi har foton.
- Har ni? - Jag har 500 stycken.
Riktiga foton. Jag har skrivit ut dem.
Vänta tills du får se henne som tioåring utklädd till David Bowie.
Jag är strax tillbaka.
Vi ska bara prata minnen och äta pizza och...
Mamma har ordnat en extrasäng så att Louise kan sova över.
Och sen kan vi åka. Du och jag.
Vart?
Vart du vill.
- Ruby. - Kom och titta.
Jag har berättat så mycket om dig. Hon vet allt.
Och... Vänta. Förlåt.
Det kan vänta.
Jag sa: "Livet med Doktorn är helknäppt."
Och...
Vänta. Jag måste...
Herregud.
De tror att de har hittat honom. Min pappa. William. De tror...
Hans mamma och pappa bor kvar på samma adress,
men hon berättade aldrig... Min riktiga mamma.
Hon berättade aldrig för William om mig. Han vet inte att jag finns.
Så vi måste åka dit och...
Jag är ledsen.
Var inte ledsen.
Var inte ledsen alls.
Ditt liv finns där ute nu.
Jag har visat dig monster och planeter och legender.
Men det här...
Ditt äventyr har bara börjat.
Men du kan följa med och träffa min pappa.
Men du gör inte sånt, va?
Kommer vi att ses igen?
Självklart.
Naturligtvis.
Ditt eget barnbarn, du lämnade henne och återvände aldrig.
Det var mitt misstag.
Jag kanske hittar henne en dag.
Men dig, Ruby Sunday, kommer jag att träffa igen för du förändrade mig.
Jag pratar om familjen på ett sätt jag aldrig gjorde förr.
Det är tack vare dig.
Du har gjort mitt liv större och bättre.
Och nu, Ruby Sunday...
farväl.
Jag älskar dig.
Åh, hon är så fin.
- Vad fick dig att lämna allt? - Mamma!
Och så slutar historien om kyrkan på Ruby Road.
Med ett lyckligt slut för lilla Ruby Sunday.
Men livet går vidare, eller hur?
Hänsynslöst.
Och ni kanske undrar vad som ska hända
med den mystiske mannen som reser i tid och rum, han som kallas Doktorn?
Jag måste tyvärr säga att hans historia slutar i total skräck.
Nattinatti.
DOCTOR WHO ÅTERKOMMER
Översättning: Tina Engström