NAPOSLEDY
Prinášam Sutechov dar smrti.
Pre teba.
A pre všetkých v celom nepodstatnom, ohavnom, mrzkom vesmíre.
PÁN ČASU
RÍŠA SMRTI
Doktor!
Všetci okamžite von!
- Všetci a ihneď, bežte! - Prinášam Sutechov prach smrti.
Tak už poď!
Doktor! Poď už!
Naskoč, kovboj.
Kate, tu je Doktor.
Vraciame sa. Skúste ho zdržať.
- Prinášam Sutechov prach smrti. - Páľte podľa uváženia.
Prečo ju nevidím?
Náboje sa rozpadli, madam.
Raz to vyjde.
Prinášam Sutechov prach smrti.
Doktor, si tam?
Lúčim sa s tebou s vďakou a láskou.
A pošli to monštrum späť do pekiel.
Nie!
Lebo musím dúfať, že znovu vyjde slnko.
Že zasvieti slnko.
Nedá sa nič robiť...
Iba bojovať.
Mel, rýchlejšie!
Rýchlejšie to nejde!
Nie, rýchlejšie!
Všetci tu zomrieme!
Mel, doprava!
Pozor, v centrálnej časti Londýna vyčíňa extrémne počasie.
Obyvatelia mesta sa majú okamžite evakuovať.
Čo sa to tu deje?
Veríš v silu modlitby?
Rozhodne áno.
Povedz svojmu tvorcovi,
že prídem strhnúť jeho nebeskú bránu
a jeho kráľovstvo bude patriť mne.
O čom to hovoríš?
Kto si?
Prepáč, starenka malá.
Mrzí ma, že to končí takto.
Mala som veľké plány.
Narušenie časovej membrány.
Choďte ihneď do bunkra 17.
- Prečo nevidím svoju mamu? - Ruby, máme väčšie problémy.
Dobre.
Spomienková TARDIS.
Vyrobená zo spomienok.
Ruby, kŕmi sa na tebe.
Daj do toho všetko, mojko. Spomínaj ako o život.
Áno, zvládnem to.
Ak je čas pamäť, tak pamäť je stroj času.
Áno, to je ono. Ešte.
Ešte viac.
Malo by to stačiť.
Dobre.
TARDIS si spomína na samu seba.
Doktor!
Opäť sa stretávame, starý priateľu.
Tak to ani náhodou.
Doktor, čo je to?
Sutech. Smrť vekov.
Tyfónska beštia.
Najväčší netvor, s akým som kedy bojoval.
Ak je Sutech stelesnením zla, prečo ho Hórus a Usirania nezničili?
- Moje spomienky. - Bolo to proti ich kódexu.
Ak by ho zabili, nijako by sa nelíšili.
- To je tvoj život. - ...tak ho uväznili.
Rozpráva tvoj životný príbeh.
Kedysi dávno v Anglicku v roku 1911 Sutecha spútali a uväznili na večnosť.
Opäť však povstal a ja som ho porazil.
Uvrhol som ťa do časového víru.
Poslal som ťa na smrť.
Namiesto smrti som našiel domov.
Pridŕžal som sa tvojho pekelného stroja
a dlhé roky som sa schovával.
Celý čas som cestoval s tebou, na chrbte tvojej lode.
Hľadel som do večnosti a vyvinul sa do svojho skutočného božstva.
Teraz poznám tlkot srdca tvojho stroja času.
A môžem ho ohýbať podľa svojej vôle.
Spravím z neho svoj oltár.
Chrám mojej ríše smrti.
Už sa ti nikdy nevráti, Doktor.
Videl som dovnútra TARDIS.
Ukrýva toľko tajomstiev.
Jej meno.
- Susan. - Dokonalá pasca.
Vytvoril som jej prízrak...
Kedykoľvek sme pristáli a na akomkoľvek svete.
Dal som život všetkým jej verziám.
Mojim anjelom smrti.
Teraz sa víťazoslávne týčia po celom vesmíre.
Prinášam Sutechov prach smrti.
Pohŕdam všetkým živým.
Prichádzam ich oslobodiť na požehnanú smrť.
A hľa, je to veľmi dobré.
Preklínam ťa, Sutech.
Preklínam ťa v mene života.
A prisahám ti,
na obe srdcia posledného Pána času,
že ťa zastavím.
Porazím ťa.
A odvrátim smrť.
A prečo ešte stále žijem?
Zabiť ma je tvoj dar.
A ver mi, Sutech, ak ma zabiješ, vyhubíš celý druh.
Čo ti v tom teda bráni?
Prečo ma boh smrti ešte nezabil?
Čo mi uniká?
Poviem ti tajomstvo, psíček.
Ten pocit, čo ťa práve zožiera, tá neistota...
Necítiš sa zrazu plný života?
Dobrý pocit, čo?
Bežte.
- Čo je to? - Spomienková TARDIS.
Poskladaná z častí všetkých doterajších TARDIS.
Drží pokope nádejou, prianím a šťastím.
Počkať. Dokáže vôbec letieť?
Netuším.
Nie, to potrebujeme!
Dobre, Rubymíra.
Priviaž toto tam.
- Neboj sa. - Fajn.
Mel?
- Čo? - Priviaž tu páčku nadol.
Všetky páčky nadol, jasné?
Ruby, vidíš tie káble?
Zviaž ich a poriadne.
Doktor, horíme.
- Je to bezpečné? - Čistá smrtonosná pasca, Mel.
Dobre.
To je ono.
Hotovo.
Upokojme sa.
Ale nie.
Tak, pekne pomaly.
Dobre.
Vidíte?
Ten uzol je molekulárna väzba.
- Niečo ako inteligentné lano. - Myslíš...
Inteligentné rukavice. Ako keď sme sa stretli prvý raz.
Človeče, tak ma to mrzí.
Musíme stabilizovať.
Bez spomienok časového okna vybuchneme.
TARDIS drží pokope táto obrazovka.
Fajn.
Tak, čo mi ušlo? Všetky Susan Triadové boli nevinné?
- Boli skutočné? - Absolútne.
Keď niekde pristála TARDIS, vytvorila ju ako...
No, TARDIS má percepčný filter.
Preto si ju nikto nevšíma, akoby ju nikto nevidel.
Vytvorí okolo seba pole s polomerom presne 66,7 metra.
Sedemdesiattri yardov.
Odkiaľ to vieš?
Neviem, proste viem.
Pri 73 yardoch sa dejú čudné veci. Ľudia vraj kadečo vidia.
Sutech to pole využil, ale na obrovskej škále.
Sústredil sa a všade, kde som pristál, vytvoril novú osobu.
Vďaka filtru tam zapadla. Vytvorila si osobnosť.
Minulosť. Bola súčasťou sveta.
Ale, Doktor, len na Zemi si pristál stokrát.
A zakaždým sa zrodila nanovo.
Vždy, keď TARDIS pristála, myšlienka tej ženy silnela.
V roku 2024 sa z nej stala Susan Triadová.
Veľkolepá osobnosť.
Ale čo urobila? Sutech ju nazval anjelom smrti.
Čo spravila?
Prach smrti.
Rozšírila ho po celom svete.
- Moja mama, ona... - Všetci.
- Nemôžeš neja... - Nemôžem nič.
Bola...
Deje sa to zas a znova.
Vždy, keď tu pristanem.
Rok 1999...
1066...
2005.
Zem vždy zomiera.
Už toľkokrát.
Každý svet, na ktorý som vkročil...
Všetky sú mŕtve.
Venuša.
Telos. Karn.
Oodosféra.
- A Skaro. - Dalekovia sú mŕtvi.
Všetko je mŕtve.
Ale...
Určite si nebol na mnohých miestach.
Tie sú v bezpečí.
Bol som až na kraji vesmíru. Všetko, čo bolo v mojom okolí, umiera.
Celý časopriestor.
Kvôli mne.
Nie.
Vyhaslo každé slnko.
Vesmír sa zastavil.
A je to moja vina.
Lebo som tie svety navštívil.
Len z dlhej chvíle.
Vesmírom sa ozýva tichý umieračik.
Ale niečo prežilo.
Niečo prežilo aj napriek mne.
Pán času.
Nie. Niečo väčšie.
Tajomstvo, ktoré to dieťa nosí so sebou.
Ale ja ich nájdem.
Niekde v dutinách pustého vesmíru.
Skrývajú sa niekde stratení vo vetre a divočine.
Prepáčte.
Mohli by ste mi povedať,
kde presne sme?
Netuším.
Naozaj netuším.
Mám len túto zrnonádu. Dáte si?
To je od vás milé. Iba ak máte dosť.
Odkiaľ ste prišli?
Odnikiaľ. Stratil som sa.
Je to už veľmi, veľmi dávno.
Už týždne som nikoho nevidela.
Išla okolo karavána smerom na...
Neviem, niekde tam.
Vraj tam je potrava, ale viac som ich nevidela.
Tíško, zlatíčko. Len dám pánovi zrnonádu.
Ako sa krpec volá?
Tuším ju volám Škrvrnka.
Malá Škvrnka.
Ale zabúdam.
Ako sa to tu volá?
Neviem si spomenúť.
Vraj vymiera pamäť.
Istý muž mi vravel, že v smrtiacej vlne vymierajú samotné fakty.
Ale asi ste v meste menom...
Začínalo na B.
A planéta?
Tuším som sa tu nenarodila.
Potom som stretla manžela.
Akokoľvek sa volal.
Bol veľmi vysoký.
Na to si spomínam.
Bolo to však veľmi dávno.
Aspoň ste prežili.
Tým si nie som istá.
Zvláštne, pamätám si, že tam stála opera.
Že si pamätám práve to.
Možno som tam robila či spievala.
Turisti sem chodili z celého vesmíru.
Mali svetlá, diamanty a všetko možné. Krásne spomienky.
Nemáte nejaký kov?
Kov je vzácny, pane.
Vzácne už asi nie je nič.
Máte veľmi milú tvár.
- O minútu na to zabudnem. - Je to od vás veľmi milé.
Túto lyžicu použijem. Sľubujem.
Možno ňou aj zachránim vesmír.
To by bolo fajn.
Už radšej choďte.
Deje sa niečo?
Moja dcérka zomrela, že?
A ja som zabudla.
Asi áno.
Mrzí ma to.
Vraví sa, že smrtiaca vlna sa valí cez rodokmeň.
Ale ten muž povedal, že...
Že je to zvrátené. Jeho slová.
Vraj je to také odhodlané zabíjať, že sa valí do minulosti.
Od dieťaťa k matke.
Ale to nič, aj tak som veľmi unavená.
Máte takú milú tvár.
Prisahám na túto lyžicu.
To potrebujeme.
Trochu kovu, nie pamäť TARDIS. Niečo hmatateľné.
Ďakujem vám, nech ste boli ktokoľvek.
Pozri sa.
Aj po toľkom čase je pripojená na časové okno.
O čo vlastne išlo s tým Egyptom?
Kultúrna apropriácia.
Pusti ma!
A kto je vlastne tá žena a vlasatý pán?
Cestovali v TARDIS.
- ...inak zničím vesmír! - Tak som spoznal Mel.
Cestovali sme spolu, že?
Staré zlaté časy.
Stretli sme Einsteina.
- Ušetrím planétu Zem. - Vážne?
Darujem ti ju ako hračku.
- Zabudla som. - Pusti ma!
- Je ti niečo? - Nie, Sutech...
Únava.
- Ale nechápem, čo sa zmenilo? - Nie!
Sutech sa skrýval roky. Prečo zrazu zaútočil?
- Ešte raz. - Prečo práve teraz?
Prečo sa Sutech zjavil na Ruby Road?
Odpovedá ti.
Obrazy sa na teba napájajú.
- Nerozumiem. - Snažia sa pomôcť.
Okno je stále spojené so spomienkami, chce sa ťa niečo opýtať.
Ale čo to má s mojou mamou?
Pretože...
Sutech sa zviditeľnil pred kostolom, lebo keď pristál s TARDIS v roku 2004,
uvidel to jediné, čo nedokázal pochopiť.
- Tvoju matku. - Ale kto to je?
Nevieme a ani on nie. O to ide.
Pozri.
Nás vytáča, ale Sutecha...
Cestoval na chrbte TARDIS a videl celý časopriestor.
A zrazu nedokáže vidieť jednu jedinú ženu. Jednu jedinú tajomnú ženu.
Nečudo, že nás nezabil. Chce zistiť, kto to bol.
Čo to znamená, ak sa jej boja bohovia?
Je nejaká ufónska superbytosť? Lebo kto som potom ja?
Ruby, si rozhodne človek.
Ale kto je ona?
- A prečo na teba ukazovala? - Pokoj.
Poď ku mne.
Melanie.
Vidím ťa.
Život dokážeme vystopovať
kdekoľvek v časopriestore.
A v rodine.
Kiežby sme ju nejako mohli nájsť.
Ale vláda tvrdí...
- Aká vláda? - A to je kto?
#VOĽBY2046
Vláda sa hanebne rozpadla.
- Absolútne hanebne. - Ukáž.
Nastal čas voliť tak...
Nič nevidím.
Ukáž mi to.
Tam. On.
- ...kontroverzný program. - Ukáž.
- Konkrétne masívny zber DNA. - Opäť ti odpovedá.
Ale čo to je?
- Čo je to za chlapa? - Chcem zlepšiť život.
Navrhujem povinné testovanie DNA celej populácie.
Roger ap Gwilliam.
Najnebezpečnejší premiér v dejinách.
Ale to je z roku 2046.
Nestretla si ho, či?
Nie, ako by som mohla?
Tak prečo ti ho ukazuje?
2046.
2046! Dokázal to!
Povinné testovanie DNA populácie Spojeného kráľovstva.
- Ak sa tvoja mama dožila... - Má záznam.
Bude v databáze.
Nenašli sme ju, lebo nemala odber. Ale v roku 2046 nemala na výber.
Pomáha nám, Ruby. Pomáha nám nájsť tvoju mamu.
- Stačí... - Čo to znamená?
- Nájdeme Rubynu mamu? - A čo potom?
Pekne poporiadku.
Fajn.
Dobre, TARDIS nemá veľa energie,
ale mohla by ešte zvládnuť posledný...
Šikovné. Rád pískam.
- Rok 2046, vitaj! - Ale rok 2046 neexistuje, nie?
Ale je zachovaný v smrti.
Raz som tam pristál, je fixný.
Drž to.
Vidím ich, Melanie.
Každý život obsahuje mŕtve bunky.
Kožu, nechty, sklovinu.
Sutech vidí cez smrť.
Melanie, bližšie.
Bližšie.
Prines ich Sutechovi.
Zisti matkino meno!
Rok 2046.
Ďakujem.
Bol som tu pri zvrhnutí Rogera ap Gwilliama.
Bývalé ministerstvo zdravotníctva.
Budú mať databázu DNA.
Ideme sa nabúrať do počítača?
Niečo také.
Super.
Zoznam DNA je chránený superbezpečnými systémami.
Ale hádajte, kto ich vytvoril.
No poď.
No tak.
Áno!
Mel, choď strážiť.
Sutechovi služobníci sú všade.
A neriskuj.
Dostaneme sa z toho.
O mňa sa neboj.
Zisti to meno.
Poddaj sa mi, Melanie.
To som ja.
Tak čo teraz?
Stlač hľadať.
Tam niekde je meno tvojej mamy.
A možno nám pomôže poraziť Sutecha.
VYHĽADÁVAM
Hľadá medzi 76 miliónmi ľuďmi.
Čo je zač?
Melanie, Melanie, Melanie.
Už ťa vidím.
Poddaj sa vôli Sutecha.
Neprestávaj.
ZHODA DNA
Čože...
Čo to znamená?
Zomrela.
Ruby, mrzí ma to.
Mal som ťa rád, Mel.
A načo ten cit bol, Doktor?
Kedy ti pomohla?
Daj mi to meno.
- Ale čo to znamená? - Daj Sutechovi meno.
Prines Pána času, dieťa a ich vzácne tajomstvo.
Prinášam ti dar, svätý Sutech.
Výborne.
Posledné dve stvorenia, ktoré padnú tvojimi rukami.
Potom môžeš ukončiť naše mizerné položivoty a zavládne ticho.
A môžeš stáť osamote celú večnosť.
Hľadieť na svoju ríšu prachu, ľadu a zabudnutia.
Ukáž mi to meno.
Ukáž, dieťa.
- Sutech. - Prines mi to meno.
Sutech, sľubujem, že ťa budem uctievať, ak mi dovolíš...
Vzdoruje.
Žiješ už pridlho, bezcenný Časový lord.
- Ja mám to meno. - Nie!
Dám ti ho, ak ho necháš tak.
Nerob to.
Na tejto obrazovke je jej meno.
Ale nerozumiem mu.
A kiežby som mohla.
Celé roky netúžim po ničom inom.
Ale už som ho našla.
A nerozumiem mu.
Ale ty možno áno.
Možno patrí tebe.
Tak dlho som čakal.
Ty veľký boh ničoho.
Nie!
Ja som to vedel, Sutech.
Má nízku teplotu.
Počúvaj ma.
Tadiaľto.
Padnite rukami Sutecha.
Nie!
Som doma.
Do víru.
Drž tu páčku nadol.
Čo sa práve stalo?
Je to super píšťalka.
Držím.
Navštívil si so mnou celý časopriestor, Sutech.
Tak mi napadlo, že by si si to mohol zopakovať.
Čo sa stane, ak prinesieš smrti smrť?
Prinesieš život!
To je hlavička!
Šikovníček!
Prines smrť smrti úplne všade!
Pusti ju a chyť tamtie dve.
Čo sa deje?
Život, Ruby. Život.
Vdýchneme život celému vesmíru.
Dobre. Vortis.
Tigella.
Vox.
Messaline. Calufrax.
Spiridon.
Telos.
Šan-šen.
Oodosféra žije.
Vitajte naspäť, Údi.
A pozri, tam.
Planéta menom Agua Santina.
Ahoj.
Odtiaľ mám lyžicu.
Bojovali sme s netvorom.
A teraz...
Sa netvorom stanem ja.
Sutech Ničiteľ.
Samotný boh smrti.
Vyhral si.
Lebo ja sa pýšim tým, že som lepší ako ty.
- Lebo ak ty si smrť... - Nie!
Ja musím stelesňovať život.
Čo iné? Život.
Takže vyhrávaš, Sutech.
Urobil si zo mňa toto.
Nakoniec prinášam smrť.
Nie!
Pane.
Ale som to stále ja.
Stále mám spomienky, rodinu. To je všetko pravda, áno?
Rozhodne.
Ste, kto ste.
Boh smrti vytvoril život.
A dal vám vynikajúci mozog.
Radi vás uvítame v UNIT.
Drahá. Rada pomôžem. Akokoľvek.
- Budem variť čaj. - Tento je od vás?
Áno.
Nevarte čaj.
Christopher!
Mali ste ma vidieť.
Šla som domov peši.
Prídem domov a stará mama mi vyčíta, že neutieram prach.
Typická Cherry.
Ale chcela som povedať...
Nič nehovor. To nič.
Chcela som ti poďakovať, Doktor.
Priviezol si ju domov.
Všetci sme sa vďaka tebe vrátili ktovieodkiaľ.
Pamätáte si, čo sa stalo, keď...
Iba záblesky.
- Zvládli sme to. - Obnova DNA, 100 %.
Super.
Moja mama.
Louise Alison Millerová.
Tridsaťpäť rokov. Porodila v pätnástich.
Podľa záznamov mala problémového nevlastného otca.
Urobila dobre, že vás dostala z toho domu.
Skrývala tehotenstvo.
Otec, William Benjamin Garnet.
Mal pätnásť. Louise sa v osemnástich presťahovala do Coventry.
Darilo sa jej. Spromovala.
Zdravotná sestra.
Práve tomu nerozumiem. Je obyčajná.
Je úžasná.
Je úžasná, ale je obyčajná, čo je na nej super.
Len...
Ako sa zamaskovala pred bohom?
Porazila Sutecha.
Bola dôležitá...
Lebo sme si mysleli, že je. Tak to predsa je vždy.
V každej vojne, náboženstve, v ľúbostnom príbehu.
Dôležitosť prisudzujeme svetu my.
Takže kým sa okolo nej točil celý vesmír,
iba vďaka tomu, že žila, bola mocnejšia ako Páni času a bohovia.
Najdôležitejšia osoba vo vesmíre bola napokon tá najobyčajnejšia.
Vystrašené dievča, ktoré chcelo ochrániť vlastné bábätko.
Ale ukázala prstom.
To je pravda.
Na teba, Doktor.
Neukazovala na mňa.
Vyčistili sme kazetu a za mnou bola pouličná lampa.
- A? - Bol tam smerovník.
Ukazovala na názov ulice.
Dávala ti meno.
Bože, myslela som, že mi ho vybrali sociálni pracovníci.
Alebo záchranári či kto. Ale nie, to ona.
Vybrala ho moja mama.
Volám sa Ruby.
Je šťastná.
Má byt. Frajera menom Mike.
O tri týždne cestuje do Španielska.
A dôležité je,
že mala 7 000 dní na to, aby ťa našla.
A neurobila to.
Ale ja som našla ju.
So strojom času.
Je to fér?
Louise Millerová sa rozhodla a...
Nemali by sme to meniť.
- Prosím? - Ovsené kapučíno.
- Ruby? - Tu som.
Pomenovali ma po ulici.
Ruby Road.
Pred 19 rokmi si ma nechala pred kostolom.
Božemôj.
Zaniesla si ma do bezpečia.
A chcem ti poďakovať.
Prepáč mi to.
- Mrzí ma to. - To nič.
Si to ty.
Dieťa moje.
Veľmi milé.
Vždy som vás chcela skontaktovať.
Každé Vianoce si vravím, že prišiel ten čas.
Ale vždy mi potom napadne, že čo ak ma neznáša?
V tomto dome nenávisť nie je, miláčik.
Ale máme fotografie.
- Hej? - Takmer 500.
Normálne fotky. Vytlačené.
Ako desaťročná bola rozkošná. Prezliekla sa za Bowieho.
Som len na skok.
Chceme ju spoznať a zájsť na pizzu...
Mama jej ustlala u starkej, aby zostala na noc.
A potom môžeme spoločne odletieť.
Kam?
Kam len chceš.
- Ruby. - Pridaj sa k nám.
Povedala som jej o tebe všetko.
Počkaj, prepáč.
Neskôr.
A vravím jej, že život s Doktorom je bláznivý.
A...
Počkať. Radšej...
Božemôj.
Asi ho našli. Môjho otca, Williama.
Myslia si...
Jeho mama a otec ešte žijú na rovnakej adrese.
Moja mama, skutočná mama, mu to nikdy nepovedala.
Will teda ani nevie, že existujem.
Takže musíme ísť a...
Prepáč.
Neospravedlňuj sa.
Vôbec nemáš za čo.
Čaká ťa tam život.
Ukázal som ti príšery, planéty a legendy.
Ale toto...
Zlatko, tvoje dobrodružstvo sa len začína.
Ale mohol by si sa zastaviť a zoznámiť sa s otcom.
To sa na teba nepodobá, čo?
Uvidím ťa ešte niekedy?
Jasné, že uvidíš.
Jasné, že áno.
Opustil si vlastnú vnučku a nikdy si sa k nej nevrátil.
A to bola chyba.
Možno ju raz nájdem.
Ale ty, Ruby Sundayová, teba ešte uvidím, lebo si ma zmenila.
O rodine hovorím tak, ako nikdy predtým.
Iba vďaka tebe.
Rozšírila si mi obzory a zlepšila život.
A teraz, Ruby Sundayová...
Zbohom.
Mám ťa rada.
Je rozkošná.
- Prečo ste odišli? - Mama!
A tak končí príbeh o kostole na Ruby Road.
So šťastným koncom pre Ruby Sundayovú.
Ale život ide ďalej.
Nemilosrdne.
A možno sa pýtate, čo sa stane...
Čo sa stane tomu tajomnému cestovateľovi v časopriestore menom Doktor.
Je mi to ľúto, ale koniec jeho príbehu naháňa strach a hrôzu.
Dobrú noc.
PÁN ČASU SA VRÁTI
Preklad titulkov: Matej Laš