TIDLIGERE
Jeg bringer Sutekhs dødsgave med mig.
Til dig.
Og til hele det her lille, afskyelige og evindelige univers.
DØDENS RIGE
Doktor!
Ud herfra, alle sammen!
- Alle skal ud herfra! Ud! - Jeg giver jer Sutekhs dødsstøv.
Kom! Vi må af sted!
Doc! Kom nu!
Hop på, cowboy.
Kate, Doktoren her!
Vi er på vej tilbage. Se, om I kan spærre væsenet inde.
- Jeg giver jer Sutekhs dødsstøv. - Åbn ild! Alle våben!
Hvorfor kan jeg ikke se hende?
Alle kuglerne er blevet til støv.
Fordømt.
Jeg giver jer Sutekhs dødsstøv.
Doktor! Er du der?
Det her er mit sidste, taknemmelige og kærlige farvel.
Send det uhyre tilbage til helvede.
Nej!
For jeg er nødt til at håbe, at fuglene vil synge igen.
Der vil være fugle.
Der er intet, vi kan gøre...
bortset fra at kæmpe.
Hurtigere, Mel!
Jeg kører så hurtigt, jeg kan!
Nej, hurtigere!
Vi dør! Vi dør!
Til højre, Mel!
Vi afbryder udsendelsen
med advarsler om en hændelse i det indre London.
Folk bliver bedt om at evakuere byen øjeblikkeligt.
Hvad er der? Hvad sker der?
Tror du på bønnens magt?
Ja, det gør jeg helt sikkert.
Så fortæl din skaber,
at jeg vil omstyrte hans guldporte
og indtage hans rige i mit sande navn.
Hvad taler du om?
Hvem... Hvem er du?
Jeg beklager, din lillebitte kvinde.
Jeg beklager meget, at det slutter sådan her.
Jeg havde ellers store planer.
Tidsmembran svigter.
Kom ud herfra. Bunker 17, nu.
- Hvorfor kan vi ikke se min mor? - Vi har større problemer end det.
Okay.
Det er mindet om en TARDIS. Den er lavet af minder.
Ruby, den næres af dig.
Giv den alt, hvad du har. Forstærk mindet om den.
Ja, jeg kan godt. Ja.
Hvis tiden er et minde, så er minderne en tidsmaskine.
Ja. Ja, sådan!
Mere, mere!
Det må være nok.
Okay.
Okay. TARDIS husker sig selv.
Doktor!
Så mødes vi igen, gamle ven.
- Det kan du lige vove på. - Hvad er det for et væsen?
Sutekh. Tidernes Død.
Det Tyfoniske Udyr.
Det mest magtfulde uhyre, jeg nogensinde har kæmpet imod.
Hvis Sutekh er så gennemført ond, hvorfor udslettede osiranerne ham så ikke?
Tidsvinduet har også mine minder.
Hvis de dræbte ham, var de ikke bedre end ham...
- Det er dit liv. - ...så de spærrede ham inde.
Den fortæller din livshistorie.
For længe siden, tilbage i England i 1911,
blev Sutekh bundet og indespærret i al evighed.
Men han slap fri, og jeg besejrede ham.
Jeg sendte dig ind i tidshvirvlen.
Jeg sendte dig frem i tiden til din død.
I stedet fandt jeg et hjem.
Jeg klamrede mig til din helvedesmaskine
og skjulte mig i så mange år.
I al denne tid har jeg rejst sammen med dig
på ryggen af dit skib,
mens jeg stirrede ind i evigheden og udviklede mig til en ægte gud.
Nu kender jeg din tidsmaskine ud og ind,
og jeg kan styre den med min vilje.
Den vil blive mit alter.
Mit dødsriges tempel.
Den bliver aldrig din igen, Doktor. Aldrig.
Men jeg har set ind i TARDIS' indre.
Så mange hemmeligheder.
Hendes navn.
- Susan. - Den perfekte fælde.
Jeg skabte en genganger fra hendes univers...
...og hver gang vi landede på en verden,
så gav jeg dem alle sammen liv.
Mine dødsengle,
der nu knejser triumferende over hele universet.
Jeg giver jer Sutekhs dødsstøv.
Alle levende skabninger er vederstyggeligheder.
Jeg kommer for at forløse dem med den velsignede død.
Og det er godt.
Og jeg fordømmer dig, Sutekh.
Jeg fordømmer dig i livets navn.
Og som den sidste timelord lover jeg dig af begge mine hjerter,
at jeg vil stoppe dig. Jeg vil besejre dig.
Og jeg vil vende op og ned på døden.
Hvorfor er jeg stadig i live?
Din gave er at dræbe mig.
Og tro mig, Sutekh, min død vil være total udslettelse.
Hvad holder dig tilbage? Hvorfor dræber Dødens gud mig ikke?
Hvad har jeg overset?
Lad mig fortælle dig en hemmelighed, Sute.
Den følelse, du føler lige nu... Tvivlen...
Har du nogensinde følt dig mere levende?
Og føles det ikke godt?
Løb!
- Hvad er det? - Det er en minde-TARDIS.
Stykker og stumper af alle TARDIS, der har eksisteret,
holdt sammen af håb og ønsker og held.
- Fungerer den? Kan den flyve? - Ingen anelse.
Nej, nej, nej! Den skal vi bruge!
Godt så... Ruby Roo! Bind den fast til den.
Godt.
Mel?
- Hvad? - Bind håndtaget der fast.
Alle kontakterne der skal ned, okay?
Kan du se ledningerne, Ruby? Bind dem sammen rigtig stramt.
Vi brænder, Doktor.
- Er den her tingest sikker? - Total dødsfælde, Melanie B.
Okay.
Ja, det var bedre.
Okay, sådan der. Sådan.
Ro på.
Nej...
Sådan. Stille og roligt.
Okay.
Se selv.
Krogen der er et molekylært bånd.
- Intelligent reb. - Hvad? Mener du ligesom...
Intelligent handske.
Det var den dag, vi mødtes.
Det gør mig virkelig ondt.
Vi må stabilisere den.
For uden tidsvinduets minder eksploderer vi.
Den skærm holder sammen på TARDIS.
Okay. Hvad har jeg overset her?
Var alle Susan Triad'erne uskyldige?
- Var de ægte? - Særdeles ægte.
Hver gang TARDIS landede, skabte den hende, som om...
Okay... TARDIS har et opfattelsesfilter,
som forhindrer den i at blive bemærket. Den står der bare.
Den har et felt omkring sig, der er præcis 66,7 meter.
73 yards.
Hvor ved du det fra?
Det... Det gør jeg bare.
Der sker spøjse ting 73 yards fra den. Folk siger, at man kan se ting.
Sutekh udnyttede feltet, men i en enorm skala.
Han fokuserede sit sind og skabte en ny person, hver gang jeg landede.
Filteret fik hende til at passe ind. Hun fik en personlighed.
Hun havde en forhistorie. En sandhed.
Men Doktor, du er jo landet på Jorden hundreder af gange.
Jeg tror, hun blev genfødt hver gang.
Hver gang TARDIS landede, voksede idéen om den kvinde sig stærkere.
I 2024 var hun Susan Triad. Den her betydningsfulde figur.
Hvad har hun gjort? Sutekh kaldte hende en dødsengel.
Hvad har hun gjort?
Dødsstøvet.
Det spreder sig over hele Jorden.
- Min mor... - Det er alle.
- Men kan du ikke... - Jeg kan intet gøre.
Hun var...
Det sker igen og igen.
Hver gang jeg landede.
1999...
1066...
2005.
Jorden er døende.
Så mange gange.
Alle verdener, jeg nogensinde har besøgt...
Alle er døde.
Venus.
Telos. Karn.
Ood-sfæren.
- Og Skaro. - Dalekkerne er døde.
Alt er dødt.
Men...
Der er så mange steder, du ikke har været. De må være i sikkerhed.
Jeg har rejst så langt.
Alt, som er en del af mønstret, dør.
Både tid og rum.
Det her er mit værk.
Nej, det er det ikke.
Nej.
Alle sole er døde.
Universet står stille.
Og det er min skyld.
Fordi jeg rejste rundt til de verdener.
Jeg syntes, det var sjovt.
Universet ligger tavst hen i døden.
Og dog består én ting.
Én ting lever videre på trods af mig.
Timelorden.
Nej, det er større end ham.
Den hemmelighed, barnet bærer rundt på.
Men jeg finder dem.
Ude i hulrummene i det øde univers
skjuler de sig et eller andet sted, fortabt i vindene og vildnisset.
Undskyld mig.
Kan du fortælle mig,
hvor vi er?
Ingen anelse.
Jeg har ingen anelse, søde.
- Jeg har kun chaffee. Vil du have noget? - Det er pænt af dig. Kun hvis du har nok.
Hvor kommer du fra?
Ingen steder. Jeg... for lidt vild.
Der er gået meget lang tid.
Jeg har ikke set nogen i ugevis.
Der kom en karavane forbi her, som skulle til...
Et sted ovre i den retning.
De sagde, der var mad, men jeg har ikke set dem siden.
Rolig, min skat. Jeg giver lige manden noget chaffee.
Hvem er den lille?
Jeg kaldte hende Brindle.
Brindle Dee.
Men det har jeg glemt.
Hvad hedder det her sted?
Det er svært at huske.
De siger, at minderne dør.
Der var en mand, der sagde, at alle fakta dør i dødsbølgen.
Men jeg tror, at det var byen...
Den begyndte med B.
Og planeten?
Jeg tror ikke, jeg er født her.
Så mødte jeg min mand. Hvad hans navn så end var.
Høj. Han var høj.
Det kan jeg huske.
- Men det er meget længe siden. - I det mindste overlevede du.
Det er jeg ikke så sikker på.
Det sjove er, at jeg kan huske, der lå et operahus derovre.
Af alle de ting, man kunne huske.
Måske arbejdede jeg der. Måske sang jeg.
Men der kom folk fra hele verden.
Projektørerne og diamanterne og det hele. Det var vidunderligt.
Har du noget metal?
Metal er et dyrebart materiale.
Intet er dyrebart længere.
Du har godt nok et venligt ansigt.
- Det glemmer jeg om lidt. - Mange tak.
Jeg bruger skeen. Det lover jeg.
Måske kan den ske redde universet.
Det kunne være rart.
- Du må hellere gå. - Er du okay?
Jeg tror, at min datter er død.
Og jeg har glemt det.
Ja, det tror jeg.
Det gør mig ondt.
Det siges, at dødsbølgen rejser ned ad ens slægtstræ.
Men den her mand sagde, den er...
Pervers. Det var det, han sagde.
Den er så opsat på at dræbe, at den kan bevæge sig baglæns.
Fra barn til mor.
Men det er okay, for jeg er meget træt.
Du har sådan et venligt ansigt.
Jeg sværger ved denne ske.
Det er det, vi skal bruge.
Bare noget metal, ikke et TARDIS-minde. Noget ægte.
Tak, hvem du end var.
Se, se!
Den har hele tiden været forbundet til tidsvinduet.
Jeg forstod aldrig alt det med de egyptiske ting?
Kulturel tilegnelse.
Slip mig fri!
Og hvem var de? Kvinden og manden med håret?
De rejste bare rundt i TARDIS.
Det er der, jeg kender Mel fra.
- Vi to har rejst sammen, ikke også? - Den bedste tid i mit liv.
Vi har mødt Einstein.
- Jeg skåner Jorden. - Har vi?
Du kan få den at lege med.
Det havde jeg glemt.
- Er du okay? - Jeg er udmattet.
Jeg forstår det ikke. Hvad har ændret sig?
Sutekh skjulte sig i årevis. Hvorfor angriber han nu?
- Sig det igen. - Hvorfor angriber han nu?
Hvorfor dukkede Sutekh op på Ruby Road?
Den svarer dig. Billederne rækker ud mod dig.
- Hvad mener du? - Den prøver at hjælpe.
Tidsvinduet er stadig forbundet til dine minder.
- Måske prøver det at spørge om noget. - Hvad har det at gøre med min mor?
Fordi...
Sutekh blev synlig uden for kirken, for da han landede med TARDIS i 2004,
så han den ene ting, han ikke kunne forstå.
- Din mor. - Men hvem er hun?
Det ved vi ikke. Og det gør han heller ikke.
Se.
Hun driver os til vanvid, men Sutekh?
Han har klamret sig fast til TARDIS og har betragtet tid og rum,
og så kan han ikke se denne ene kvinde.
Én enkelt, mystisk kvinde.
Jeg ved, hvorfor han lader os leve. Han vil vide, hvem hun er.
Men hvis guderne frygter hende, hvad betyder det så?
Hun er ikke et kosmisk væsen, vel? For hvad er jeg så?
- Ruby, du er et menneske. - Men hvem er hun?
Og hvorfor pegede hun på dig?
Kom her.
Melanie.
Jeg ser dig.
Vi kan finde de levende
gennem tid og rum
og familie.
Jeg ville ønske, vi kunne gøre noget for at se hende.
- Men regeringen siger... - Hvem er det der?
Regeringen er kollapset i vanære.
- Total vanære, Amol. - Lad mig se.
Nu skal der stemmes.
Ikke noget.
Giv mig den.
- Der. Ham der. - Vis mig det.
- Særligt dna-testene. - Den giver dig endnu et svar.
Men hvad er det?
Der er ham fra tv, men hvem er han?
Jeg foreslår tvungne dna-tests for hele befolkningen.
Roger ap Gwilliam.
Historiens farligste premierminister.
Men det er i 2046.
Du har da ikke mødt ham, vel?
Nej, det kan jeg ikke have. Vel?
Hvorfor viser den så ham?
2046. 2046.
2046.
2046! Han gjorde det!
Han indførte tvungne dna-tests for hele Storbritanniens befolkning.
- Hvis din mor var i live... - Så er hun i registret.
Så er hun i registret!
Vi har ikke fundet hende, fordi hun ikke blev testet.
Men i 2046 havde hun intet valg.
Den viser os vejen, Ruby. Den viser os vejen til din mor.
Men hvad betyder det?
- Kan vi finde Rubys mor? - Hvad sker der, hvis vi gør?
Ét spørgsmål ad gangen.
Okay.
Okay. TARDIS har ikke meget kraft,
men hvis den kan foretage en sidste...
Belejligt. Jeg elsker fløjter.
- 2046, nu kommer vi! - Men 2046 eksisterer ikke mere, vel?
Det er fikseret i døden.
For jeg er landet der engang.
Hold den nede.
Jeg ser dem, Melanie.
Alle levende væsener indeholder døde celler.
Hud, negle, emalje.
Sutekh kan se gennem de døde.
Kom tættere på, Melanie.
Tættere.
Før dem til Sutekh.
Find moderens navn!
2046.
Tak.
Jeg var her i bygningen, da de afsatte Roger ap Gwilliam.
Det her var sundhedsministeriet.
Dna'en er herinde.
Så vi skal hacke en computer?
Ja, noget i den stil.
Fint.
Okay. Dna-registret er beskyttet af det bedste sikkerhedssystem.
Men gæt, hvem der har opfundet det.
Kom så. Kom så.
Kom så.
Ja! Ja!
Okay. Mel, hold godt øje. Sutekhs tjenere kan være hvor som helst.
Løb ingen risici. Vi skal alle sammen overleve det her.
Tænk ikke på mig.
Find navnet.
Overgiv dig til mig, Melanie.
Det er mig.
Hvad gør vi så nu?
Tryk "søg".
Din mors navn er derinde et sted.
Måske kan vi bekæmpe Sutekh med det.
ARBEJDER
Den søger blandt 76 mio. mennesker.
Hvem er hun?
Melanie, Melanie, Melanie.
Jeg ser dig.
Underkast dig Sutekhs vilje.
Kig på skærmen.
DNA-MATCH BEKRÆFTET
Hvad...
Hvad betyder det?
Hun er død.
Det gør mig ondt, Ruby.
Jeg elskede dig, Mel.
Og hvad nyttede kærligheden, Doktor?
Hvornår har den nogensinde hjulpet?
Giv mig navnet.
- Men hvad betyder det? - Giv Sutekh navnet.
Før timelorden og barnet og deres dyrebare hemmelighed til mig.
Jeg har en gave til dig, hellige Sutekh.
Fremragende.
Eksistensens sidste to levende væsener, der skal dø for din hånd.
Og så kan du afslutte vores elendige pseudoliv, så stilheden kan herske.
Du kan stå alene i al evighed,
og betragte dit rige af støv, is og intethed.
Vis mig navnet.
Vis mig det, barn.
- Sutekh. - Giv mig navnet.
Sutekh, jeg lover, at jeg vil tilbede dig, hvis du bare lader...
Tavshed.
Du har levet i alt for lang tid, lille tidsherre.
- Jeg har navnet! - Nej!
Jeg kan give dig det. Vil du lade ham gå?
Lad være.
Skærmen fandt navnet.
Men jeg forstår det ikke.
Gid jeg gjorde.
Det er det eneste, jeg nogensinde har ønsket mig.
Men nu har jeg fundet det.
Og jeg forstår det ikke.
Men måske gør du.
Måske er den her til dig.
Jeg har ventet i så lang tid.
Du er en gud af ingenting!
Nej!
For jeg vidste det, Sutekh. Jeg vidste det.
Hun er for kold.
Hør godt efter.
Denne vej.
Dø for Sutekhs hånd!
Nej!
Jeg er tilbage!
Ind i hvirvlen.
Hold håndtaget der nede.
Hvad skete der lige?
Jeg elsker min fløjte.
Jeg har det.
Du har set tid og rum sammen med mig, Sutekh.
Så jeg tænkte: "Hvad nu, hvis du ser det igen?"
Hvad sker der, hvis man bringer døden til Døden?
Så skaber man liv!
Den kløgtige dreng!
Bring død over døden overalt!
Lad det være. Hold det og det nede.
- Hvad sker der? - Liv, Ruby. Liv.
Vi bringer liv til hele universet!
Okay. Vortis.
Tigella.
Vox.
Messaline. Calufrax.
Spiridon.
Telos.
Shan Shen.
Ood-sfæren er i live.
Velkommen tilbage, ooderne.
Og der! Den planet hedder Agua Santina.
Hej.
Med en ske.
Vi var oppe imod et uhyre.
Og nu...
Nu skal jeg selv blive et.
Ødelæggeren Sutekh.
Selveste dødens gud.
Du vinder!
For jeg sætter en ære i...
Jeg sætter en ære i at være bedre end dig!
- For hvis du er Døden... - Nej!
...så repræsenterer jeg livet!
Det er jo det, jeg er. Liv.
Og det er sådan, du vinder, Sutekh.
Fordi du har forvandlet mig til det her. Det er mig, der bringer døden med mig.
Nej!
Javel.
Jeg er stadig mig.
Jeg har stadig mine minder og min familie. Alt det er stadig sandt, ikke?
Helt sikkert.
Du er den, du er.
Dødens gud skabte liv.
Og han gav dig en fremragende hjerne.
Jeg tror godt, at UNIT kan bruge dig.
Søde pige. Jeg vil gøre alt for at hjælpe.
Jeg kan lave te.
- Har du lavet den her te? - Ja, det har jeg.
Lad være med at lave te.
Christopher!
I skulle have set mig. Jeg var nødt til at gå hjem.
Da jeg kom hjem, skældte mormor mig ud for ikke at have støvet af.
Cherry.
Men jeg ville gerne sige...
Lad være, mor. Det er okay.
Jeg vil gerne sige tak, Doktor.
Du fik hende hjem igen.
Du hentede os alle sammen tilbage fra gud ved hvor.
Kan du huske, hvad der skete, da du...
Ekkoer.
- Det lykkedes. - Dna-sporing på 100%.
Hold da op.
Min mor.
Louise Alison Miller.
35 år gammel. Hun var 15, da hun fik dig.
Ifølge optegnelserne var hendes stedfar... Han skabte problemer.
Jeg tror, hun gjorde det rigtige ved at få dig væk derfra.
Hun må have skjult graviditeten.
Faderen er William Benjamin Garnet. Også 15 år gammel dengang.
Louise flyttede til Coventry, da hun var 18 år.
Hun har fået en uddannelse.
Hun er sygeplejerske.
Det er det, jeg ikke forstår. Hun er så almindelig.
Hun er fantastisk.
Hun er fantastisk og helt almindelig, men jeg elsker hende for det.
Men jeg...
Hvordan kunne hun skjule sig for en gud? Hun besejrede Sutekh.
Hun var betydningsfuld...
fordi hun havde betydning for os. Det er sådan, det foregår.
Alle krige, alle religioner, alle kærlighedshistorier.
Vi tillægger ting betydning.
Så mens Skabelsen hvirvlede rundt om hende,
så blev hendes blotte eksistens mere magtfuld end timelorderne og guderne.
I sidste ende var den vigtigste person i universet også den mest almindelige.
En skræmt, lille pige, som ville have sit barn i sikkerhed.
Men hun pegede.
Ja, det gjorde hun.
- Hun pegede på dig, Doktor. - Det var ikke mig, hun pegede på.
For vi gjorde jo billedet skarpere. Der stod en pæl bag ved mig.
- Og? - Det var et vejskilt.
Hun pegede på navnet på vejen.
Hun døbte dig.
Jeg har altid troet, at socialarbejderne valgte mit navn
eller måske paramedicinerne. Men det var hende.
Min mor valgte det.
Mit navn er Ruby.
Hun er lykkelig.
Hun har en lejlighed og en kæreste ved navn Mike.
Hun skal til Spanien om tre uger.
Min pointe er,
at hun har haft over 7.000 dage til at finde dig,
og hun gjorde det aldrig.
- Men jeg har fundet hende. - Med en tidsmaskine.
Er det retfærdigt?
Louise Miller har truffet sit valg og...
Jeg synes, vi bør lade det ligge.
- Hvad skulle det være? - En cappuccino med havremælk.
- Ruby? - Det er mig.
Jeg er opkaldt efter en vej.
Ruby Road.
Du efterlod mig ved en kirke for 19 år siden.
Åh gud.
Du efterlod mig et sikkert sted.
Og jeg vil bare sige tak.
- Det er jeg ked af. - Nej, lad være.
Det er dig.
Min skat.
Hvor dejligt.
Jeg har altid tænkt på at kontakte dig.
Hver jul tænkte jeg: "I år skal det være."
Men hver jul tænkte jeg også: "Hvad nu, hvis hun hader mig?"
Der er intet had i det her hus, søde.
Men vi har masser af billeder.
Jeg har omkring 500. Rigtige fotografier. Jeg har printet dem ud.
Bare vent, til du ser hende som tiårig klædt ud som David Bowie.
Jeg kommer om lidt.
Vi skal lige sludre lidt og have pizza og...
Min mor har sat en seng til Louise op hos mormor.
Og så kan vi tage af sted. Dig og mig.
Hvorhen?
Det må du vælge.
- Ruby. - Kom med ind.
Jeg har fortalt hende alt om dig.
Og... Vent lidt. Undskyld. Jeg lader den ringe.
Og jeg sagde: "Livet med Doktoren er helt vildt."
Og...
Vent lidt. Jeg må hellere...
Åh gud.
De tror, de har fundet ham. Min far. William.
De tror...
Fordi hans forældre bor stadig på den samme adresse,
men hun fortalte ham det aldrig. Altså min rigtige mor.
Hun fortalte aldrig Will om mig, så han ved ikke, at jeg findes.
Så vi skal af sted og...
Det er jeg ked af.
Det skal du ikke være.
Vær ikke ked af det.
Dit liv ligger derude nu.
Jeg har vist dig uhyrer og planeter og legender.
Men det her...
Dit eventyr er først lige begyndt.
Men du kunne tage med og møde min far.
Den slags gør du ikke, vel?
- Kommer jeg til at se dig igen? - Ja, selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Du efterlod dit barnebarn og besøgte hende aldrig igen.
Og det var en fejltagelse.
Måske møder jeg hende igen en dag.
Men dig, Ruby Sunday, vil jeg møde igen, for du har forandret mig.
Jeg har et helt nyt syn på familien.
Det er på grund af dig.
Du har gjort mit liv større og bedre.
Og nu, Ruby Sunday...
Farvel.
Jeg elsker dig.
Hun er så smuk.
- Hvorfor efterlod du hende? - Mor!
Og sådan slutter historien om kirken på Ruby Road.
Det blev en lykkelig slutning for lille Ruby Sunday.
Men livet fortsætter, ikke sandt?
Nådesløst.
Måske tænker du nu på,
hvad der vil ske med den mystiske rejsende
i tid og rum, som vi kender som Doktoren?
Jeg beklager at måtte sige, at hans historie slutter i ren rædsel.
Godnat.
DOKTOR WHO VENDER TILBAGE
Tekster af: Maja Axholt