BATH, ANGLIE
Lorde Bartone, jste zhýralec a hrubián.
Zneuctil jste mi sestru.
Lorde Galpine, mohl byste upřesnit, o jakém zneuctění mluvíte?
O tom v kuchyni? Či ve vaší studovně? Nebo snad ve stájích?
- Nařizuji vám, abyste si ji vzal! - To se nikdy nestane.
Už toho vašeho hulákání začínám mít po krk.
Chcete-li mě vyzvat k duelu, nic vám v tom nebrání, pane.
Alespoň vás konečně odpravím.
No ne. Vy jste vskutku prevít všech prevítů, viďte?
Co prosím?
Oddáváte se hazardu, milostným pletkám. Jste bezpáteřní had.
Zatímco já jsem ušlechtilý a poctivý.
Jen se na mě podívejte. Jsem tak fádní.
Raději bych byl vámi.
Pusťte mě!
Co mi to...
To není možné!
Teď budu prevítem já.
PÁN ČASU
TULÁK
U všech Bridgertonových!
- Splnil se mi sen. - Nemá to chybu, co?
A co teprve ty tance, Ruby!
Já takhle tancovat neumím.
- Co že ty kroky znám? - Psychonáušnice.
Vysílají choreografii do motorického centra.
Dvakrát klepneš a vybereš si kroky. Británie má talent se vším všudy.
- Hlavně je nepřepínej na bojový režim. - Jasně.
Úchvatné.
Myslela jsem, že znám na svém plese všechny, ale zjevně ne. Těší mě.
- Znamenitá slavnost, Vaše Milosti. - Dle mnohých vrchol sezóny. Triumf.
Nově nastavená laťka. Já se komentářů zdržím.
Dle mého by se však slavnosti měly poměřovat podle nově ukovaných pout.
- Souhlasíte se mnou, slečno...? - Ruby.
Lady Ruby Sundayová z panství Notting Hill.
Tohle je Doktor.
Snad vám není těžko, drahá?
Ale ne. Jsme přátelé.
Ach tak.
Mladá dáma potřebuje nápadníky, nikoliv přátele. Pojďte.
Ta je tak úžasně nóbl.
- Chytám signál. - V náušnicích?
Zajímavé.
Sonarové rušení.
Lady Ruby, dostavte se.
Postarám se o to.
Jen se prosím tě nezasnub nebo nevynalezni asfalt.
V roce 1902 mi to malinko ujelo. Tak už běž. A bav se.
Hruď vystrčit a víčka rozevřít.
- Blíží se lord Barton. - To vypadá na chodící neřest.
Vaše Milosti, kde jste tento skvostný démant ukrývala?
Vlasy jako pramínky ze zlata, upředené za svitu večerního slunce.
Beru zpátky. Vypadá to spíš na chodící zklamání.
Má drahá, měla byste se naučit sklízet obdiv v tichosti.
Kdybys se mnou a s ostatními dívkami takhle mluvil o páteční noci v baru,
dostal bys pěknou bídu.
Kliďte se mi z cesty, lorde Stiltone.
Stiltone?
Ošemetný plísňový sýr.
Vaše Milosti, kdo je tohle?
Vévodova zesnulá matka. Jako by mě stále sledovala.
Pod neustálým soudem.
Ale to, jak jste se vypořádala s lordem Bartonem, bylo skvostné, drahá.
- Je to na severu běžné? - U nás je to samý floutek.
Koukám, že šel o dům dál. Na koho to zkouší teď?
Slečna Emily Beckettová.
Zoufale mdlá knihomolka, ale zuby má pěkné.
U všech svatých. Lady Wallace. To tedy ne!
Počkejte tu, drahá.
S dovolením. Nezlobte se, lorde...
Zádumčivost. Slušivé. Nacvičujete si to před zrcadlem?
Přidal bych na zamračenosti.
Zhruba takto.
Vidíte? Asi nějak takhle.
- Vévodkyně zaměstnává dvorního šaška? - Jsem k popukání.
A vy jste... docela vtipný.
Jak podivné. Že stojíte zrovna tady.
Na místě s výhledem. Hlídáte východy, jako byste očekával nesnáze.
- Vy je očekáváte? - Já se přišel bavit.
Tak se raději oddejte svým plytkým radovánkám.
Panáček je nějaký drzý.
- Lord... - Žádný lord.
A má pan nelord jméno?
Tulák.
Moc mě těší.
Já jsem Doktor.
- Prostě Doktor? - Prostě Tulák?
Asi bychom měli jít ven.
Ten nezahálí.
Tak jo.
Lady Wallace?
- Lady Wallace. - Ano?
Jak troufalé pyšnit se těmito šaty poté, co jsem v nich minulou sezónu zazářila já.
Kde bere tu drzost?
Co tu pro boha živého děláte?
Má vlastní služka se potuluje venku, kde ji mohou spatřit hosté?
Děláte mi ostudu!
Jaká chyba, že jsem se rozhodla pro služebnou.
Je to samá práce.
Pořád jen vařím, uklízím a vytírám,
zatímco vy smetánka si tu takhle vyhazujete z kopýtka.
Hned zítra poletíte, ženská.
Opovažte se mi zkazit večer.
- Vzhlížejí ke mně jako k arbitrovi vkusu. - Vážně? V těchto šatech?
No dovolte!
- Jak se jen opovažujete? - Možná v nich udělám větší parádu já.
- Snažně vás prosím, Emily. - Jsem vámi dočista posedlá, pane.
Myslím na vás každičkou hodinu a nenávidím se za to.
Co mám podle vás dělat?
Spoléhám na přízeň své tety, která by toto pouto nikdy neschválila.
- Zbavila by mě jmění! - Ale zbyla by vám láska ke mně.
Nevezmu si vás.
Ani teď, ani v tomto životě.
Tak běžte! Srdce už mám zlomené, ale pověst si poskvrnit nenechám.
A přesto...
jste pro mě pokušením.
Jako bych tu nebyl. Hezký večer.
Pardon, nechtěla jsem vás... vyrušit.
Jste v pořádku?
Je se mnou konec.
Konec? Jak to myslíte?
Pár načapaný o samotě je skandál.
Pokud muž odmítne si dámu vzít,
znamená to pro ni vyloučení ze společnosti.
Bridgertonovi jak přes kopírák.
Zbožňuju stará nebesa.
Poseta dosud neobjevenými a nepojmenovanými souhvězdími.
Medvěd. Beran.
Ta jména vybral astronom de Lacaille. Šikula přes hvězdy, tragéd přes jména.
- Jednu soustavu pojmenoval Norma. - Přestaneš někdy mlít?
Tak jo, Tuláku.
Jsi urostlý. Pohledný. Arogantní.
A v tom saku ti to sekne.
A tak se musím na něco zeptat...
Není to bota?
Botu přece jen tak někdo neztratí. Všiml by si toho.
Navrhuji hledat druhou.
Támhle.
Bota a noha. To ne.
Božínku. To snad ne.
To je vévodkyně. Jsou to její šaty.
Co se to stalo?
Takhle si nezaslouží umřít nikdo.
A tys to věděl.
- Ani to s tebou nehlo. - Vždyť je to zjevné.
Tato vražda se vymyká všem pozemským technologiím.
Stojí za ní génius.
- A zrůda. - A bezcita.
- A zvrácenec. - Ty.
Ty.
Ne, ty.
Pardon, ale...
Ty.
V mých očích je to pitomec.
Moje kámoška by ho přivázala v trenkách k lampě.
Vy jste tak vtipná.
Je však žalostně nízkého postavení.
Hledá vhodnou družku a já nemám žádné věno.
Mně přijde, že dal před láskou přednost životnímu stylu à la leháro.
Leháro?
Pohodlnému stylu. Jakože ležérnímu.
Leháro.
To se mi líbí.
Oukej. Ale asi bych to radši moc nepoužívala.
Tak tedy „oukej“.
Oukej.
Vaše slova mě baví.
Je mi potěšením, slečno...
- Ruby. - Já jsem slečna Emily Beckettová.
Ostatní už by se tu raději vyžívali v klevetách.
Já ne. Moje máma říká: „Nemluv o něčem, co je ti cizí.“
Je až otravně chytrá.
Tak jo. Víš, jak já zapomínám na chlapy?
Oddám se tanci.
Tahle vizáž ti nelichotí v žádném století.
Jen šlapej.
- Kdo si myslíš, že jsem? - Vím, že jsi Chuldur.
Měňavci.
Znám je, ale ještě jsem žádného nepotkal. Nebo snad jo?
Nevoď mě za nos, Doktůrku. Řádí tu Chuldur a já za tebe dostanu pěkný balík.
Tak zaprvé: „Doktůrku“? Tak to ani omylem, panáčku.
A zadruhé: ty jsi lovec odměn?
Tak tomu říkám styl.
Chytat příšery, dostávat se do malérů.
Potkávat pohledné cizince.
Jsem tu čistě kvůli těm penězům.
Kam mě to vedeš?
Do svojí lodi.
Kams v roce 1813 ukryl vesmírnou loď?
Je schovaná za tou kůlnou.
Kůlnou? To je moje loď.
Ty cestuješ kůlnou?
Je boží.
- Proč není schovaná? - Vždyť stojí za stromem.
Takhle vypadá loď.
Znamenitá slavnost, Vaše Milosti.
Děkuji vám.
Pěkný kostým.
Trochu těsný.
Ty jsi vévodkyně?
Jak jinak. Měl jsem tě vycítit.
- Chtěl jsem být její další. - Pozdě, miláčku.
Doufala jsem, že tu bude někdo z královské rodiny.
Nicméně mám už vybraný kostým na svatbu.
Vážně? Kdo?
Lady Ruby Sundayová.
Působí tak... odlišně.
Teda, tady je bordel jako v tanku.
- Potřebuješ společnost, Tuláčku. - Žiju sám.
To vidím, brouku.
Ale bylo to tak vždycky?
Proč se ptáš?
Tohle je starý asteroidolet pro dvoučlennou posádku.
Bývávalo. Postav se támhle.
Co tohle dělá?
Je to past.
Zapnout triformu.
Triforma aktivována.
Jo tak.
Bond. Molekulární Bond.
Je to transportní brána. Jen se potřebuje nabít.
- A kam mě přenese? - Do spalovny.
Takže trest smrti.
Jsi zabiják.
Jak myslíš.
Co takhle... vypnout triformu?
- Vypnout triformu. - Je to zamčené.
Vypnout se to dá jedině nabité, a jakmile se to nabije...
- Stisknu „Odeslat“. - Jo?
Jenže moje udělátka toho umějí víc než ta tvoje.
Mě nezastrašíš. Loď by to vyhodnotila jako nebezpečné zařízení.
Ale já tady vidím...
- šroubovák. - Správně.
Což se hodí, páč potřebuju přišroubovat poličky.
Moc vtipné. Ne.
Ale umí všechno možné.
To jméno máš z Dračího doupěte?
Hoď si na vhled.
Ale pozor.
Že by náš nejdůležitější pán všech dob právě utrousil úsměv?
A podle všeho tu máš natahanou aparaturu.
To je mi ale překvápko.
Tuhle fakt můžu.
Klasika!
Stojím, kde sis přál, brouku.
Dej to sem. Dej sem to zařízení.
Tvoji lásku potřebuju tady a...
Hned.
Jen se bav. Moc času už ti nezbývá.
Ale...
Máš tu nesprávného člověka, Tuláku.
A rovnou ti to dokážu. Tohle potvrzuje, že nejsem Chuldur.
- Je tam: „Jsi žhavý.“ - Fakt? Promiň. Rozbilo se to.
Kdo z nás dvou se tím myslí?
- To je... - Kdo je žhavý, Doktore?
Myslí se tím teplota.
- Roztěkanost ti sluší. Drž se toho. - Říká chlápek, co mě chce zabít.
Práce je práce. Ale čistě kvůli dokumentům...
S novým šéfem je to jen hromada papírování.
Skenování.
Hloubkový skener to jen potvrdil. Měňavec.
Nabíjení transportní brány.
Stiskněte „Odeslat“ za deset vexilů...
S ničím se moc nemažu.
Jak dlouho trvá vexil?
- ...devět... - Už nic.
- Těšilo mě, Doktůrku. - ...osm...
Znova ti říkám, že máš nesprávného.
Když mě zabiješ, odevzdáš Zemi 19. století Chuldurovi.
Představ si těch nevinných obětí!
- A jestliže mi zbývá pět vexilů... - ...čtyři...
- ...tak se prosím tě podívej na tohle. - ...tři...
Skenování.
...dva...
jedna...
Stiskněte „Odeslat“.
Nejsem Chuldur.
Jsem něco staršího a mnohem, mnohem mocnějšího.
Jsem Pán času z padlé a ztracené planety Gallifrey.
Takže mě koukej pustit, lovče odměn.
Čeká nás práce.
Ty bláho.
- Nemůžeme se schovávat. - Ale jo. Všichni ti tam hledají manžela,
ale ty si můžeš dělat, co chceš.
- I ty jedna revolucionářko. - Fakt.
Můžeš si bez lorda Bartona dělat, co se ti zachce.
No tak. Co chceš v životě dělat?
Vezmu si někoho průměrného z nižší vrstvy.
Místo lásky si vystačím s milým úsměvem u večeře
a se společným hrobem.
- Aha. Takže „dokud nás smrt nerozdělí“? - Copak mám na vybranou?
Kdybys jen tušila, Emily. Věř mi.
Možná se cítíš svázaně, ale život je plný obzorů,
dobrodružství a hor, které čekají na zdolání...
Ne!
Kdo to je?
Jsi připraven?
Já už v kůlně byl.
To si děláš srandu!
Vstup se mnou do světa ryzí představivosti.
Rozhlédni se a nahlédni do své vlastní představivosti.
Já se asi zamiloval...
do tohohle stroje.
Rozměrově transcendentální...
a nesmírně uhlazený.
Kdybys to nepoznával, říká se tomu čistá plocha.
Ach jo. Teď kvůli tobě zním jako strašný suchar.
Co to bylo?
Ále, zažívací potíže.
Lovci odměn ji dokážou podráždit. To ta vaše morální prázdnota. Bez urážky.
To je mi ale věc. Ze starověkého a padlého světa Gallifrey.
- Kde to sakra je? - Jednou tě tam třeba vezmu.
Paráda.
Za pár minut už to nebude smrtonosná past.
Rádo se stalo.
Jak to? Cos s tím udělal?
Ať už ten Chuldur udělal cokoliv, nemůžeš ho zabít.
A on nesmí zabít ostatní.
Takže ho místo toho přeneseme do náhodné, pusté dimenze,
kde už zůstane a nikomu neublíží.
Tak jo.
O koho jsi přišel?
Cože?
Někoho jsi ztratil.
- Jak to víš? - Prostě to vím.
Byli jsme...
Jo.
Cestovali jsme spolu. A užívali jsme si to.
A pak přišel den, kdy jsem o toho člověka...
přišel.
Co ty?
Já přišel o všechny.
Na slavnosti jsi byl s tou ženou.
Nejlepší kamarádka.
Neptáš se někdy...
- proč vůbec dál žít? - Protože musíme.
Musíme žít den za dnem, protože oni už nemůžou.
Nemusíš dál lovit zloduchy, Tuláku.
Můžeš cestovat se mnou. Kolik já bych ti jen ukázal světů.
Ale co když to dělám rád?
Vydal by ses na cesty ty se mnou?
To je dost silný argument.
Co takhle? Až z tohohle oba vyvázneme,
můžeme se dohadovat napříč galaxií.
To zní hezky.
Past je připravena.
Rychle zpátky na slavnost, než umřou další lidi!
- Nahoře je tělo... - Vraždí tu měňavec.
- Zabili ji. - Ty už to víš?
Oznámíme to lidem?
Ruby, rok 2024. Tulák, vesmírný lovec odměn. A slečna?
- Emily. - Emily, 1813.
Vévodkyně je Chuldur v těle měňavce, oukej?
Slovo „oukej“ už znám.
Oukej, ale co z toho zabíjení vlastně mají?
Jasně, jsou to nafrněný snobáci,
ale my našly mrtvou služebnou. Proč by to kdo dělal?
To tancování a drama...
A všechny ty emoce. No jasně. Celé je to cosplay.
Všechno. Chuldur si z toho udělal hru.
Říkal jsi, že si Chuldurové pro zábavu zkouší lidi jako kostýmy. To je cosplay.
Chceš mi říct, že si tady doslova hrají na Bridgertonovy?
Je to možný. Ty televizní signály lítají přes celý vesmír.
- Co jsou to televizní signály? - Nemáme čas.
Musíme odsud vylákat vévodkyni tak, aby byla sama.
A jestli ji něco přitahuje, pak je to skandál.
A senzace. A dějové zvraty.
Takže, Tuláku...
Pustíme se do toho?
Náš tanec žádný poprask nevzbudí.
Měl sis tuhle dobu líp nastudovat, protože jsme přímo skandální.
O čem tahle starověká tradice cosplay vlastně je?
Ach, Tuláku.
Fanoušci se převlékají za své oblíbené postavy,
což jsou v případě našeho Chuldura postavy z Bridgertonových.
Kdo to je?
Nevídané.
Tedy dámy, to je doslova šokující.
Musíme se zhádat, abychom odsud vypálili a vylákali ji.
Nejsem Chuldur. Na nic si nehraju.
Teď není čas na to být silný, tichý a takhle... atraktivní.
Jak se opovažujete, lorde?
To tu ještě nebylo.
Chcete po mně, abych se vzdal svého titulu a jmění,
ale jakou mi zaručíte budoucnost?
Jste hulvát!
Řekněte mi, po čem prahne vaše srdce, jinak budu nucen na vás navždy zanevřít.
Já...
Řekni cokoliv.
Promiňte, ale...
Já nemůžu.
- Musím si je zahrát. - Zadržme je.
Běž tudy.
Co to? Propánaboha!
To není vévodkyně, ale on.
Co je zač? Co to vůbec říkáš? Kdo vlastně jsi?
Vévodkyně nesmí přestat mluvit. Chuldur je silný. Proměnu nelze zastavit.
- Dotaz. Kolik se jich do té pasti vejde? - Jeden.
Protože je tady jen jeden Chuldur?
Je to chulduří rodina.
Chci si zkusit Doktora.
- Kdo se popere o toho druhého? - Utíkej.
Tohle obvykle říkám já.
Našla jsem je!
Pánové, chceme si jen trochu zařádit!
Pusťte mě na toho Doktora!
Lámat páteře. Odstraňovat mandle.
Pitvat zaživa!
Koukejte je najít!
Potřebuju změnit háv.
Kde jsou?
- Našli jste je? - Stáje jsou prázdné.
Zpátky do vily.
Musíme pohnout se svatbou.
Tohle je vyláká ze skrýše.
Mluvila o svatbě?
Jsou čtyři. Máme past jen na jednoho. Co budeme dělat?
Až to celé spustíme, lidé zpanikaří a začnou křičet.
Zničí to autenticitu večera.
Ale já mám paniku a křik ráda.
Kvůli tomu jsme tady.
Klepy, romance a skandály.
Pořád nás ještě čeká velké finále v podobě svatby a pak Londýn.
Naše hry naberou velkolepé měřítko.
Nejdřív parlament. Pak královská rodina. Stanu se králem.
A můžeme rozpoutat válku s Francouzi, Španěly a Portugalci
- a všemi, co nevypadají jako Briti. - A krveprolití.
- A děla. - Střelný prach.
Vymačkáme z té planety, co se dá.
Děkuju.
- Ať to má trochu vodpich. - Vodpich?
Odborný termín. Přenastavím tu bránu pro čtyři.
Co když je jich tu víc?
To je fakt. Takže maximum dáme šest.
Problém je váha. Takhle to bude fungovat jen jednou.
Máme jeden jediný pokus, Tuláku.
Nesmíme to pokazit.
Emily.
Promiň, Emily. Vím, že je to těžké, ale musíš mi věřit.
Vesmír je plný děsivých věcí, ale dobrých je vždy víc.
Jak tohle můžeš říct?
To jsou samé televize a samý oukej.
Oukej, pravda je taková, že...
Ále, už jsi toho viděla dost. Nejsem z tvého světa.
Přišla jsem z budoucnosti.
Ty jsi doopravdy výjimečná.
A pak že já jsem zajímavá.
Knihomolská ostýchavka, která kvůli tajné lásce riskuje pověst.
Ale ty?
Ty jsi divoká,
nebojácná a přidrzlá.
Žiješ jedno velké budoucí dobrodružství.
Ruby Sundayová...
Chci se stát tebou.
No tak, drahoušci, co by to bylo za slavnost bez obměny kostýmů?
Nevypadám znamenitě?
Ticho!
- Viděls někde Ruby? - Nikde nic.
Pozamykali dveře.
Jdou do finále. Nezanechávají za sebou svědky.
- Všechny tu povraždí. - Nastal čas na finále celé sezóny!
Napadá vás snad něco lepšího než svatba?
Tady je máme.
Ženich s nevěstou.
Jaké to je být v kůži lady Ruby?
Slastné.
- Je mi líto. - Dostali ji.
Ta ti teda sekne.
Doktore.
Poslouchejte mě.
Sám víte, že jí v tom nezabráním, a ani bych si to nepřála.
Jestli si někdo zaslouží vidět a zažít, co se dá, pak je to Ruby.
Ale pořád jsem její máma.
Musím vědět, že se jí nic nestane.
Ochráníte ji?
Ochráním.
To vám slibuju.
Na žádné svatbě nesmí chybět vikář.
Vy.
Vystupte z řady, pane.
Madam. Vaše Milosti. Vaše „Ptačnosti“.
Nemohu posvětit sňatek nestvůrám z pekla.
Jakého věku se dožívají?
Chuldurové?
Zhruba 600 let.
Dobře. To by šlo.
To bude dlouhé utrpení.
Drazí milovaní, sešli jsme se tu dnes před zraky nesvatých...
To je fuk. Třesky plesky a co já vím.
Abychom byli svědky uzavření manželství lorda Bartona a slečny Ruby.
Mám námitku!
Pardon, už jste u téhle části? Za dveřmi je vás sotva slyšet.
Vznáším námitku proti této svatbě a proti vám samotným, Chuldurové.
Cítíte ten jeho nelidský pach?
Vdechujte to z plných plic, protože to ze mě čiší
a jsem jediný svého druhu.
Je zcela jedinečný.
Jeho ještě neznám. Musím ho mít.
Strašně moc ho chci!
A já chci, abyste zůstali přesně tam, kde jste, protože mám tohle.
Třetinu transportní brány?
Třetinu pasti.
Třetinu mozku, Doktore.
No jo. Potřebuju ještě ty dvě zbylé části. Kde jen můžou být?
Za znesvěcení Ruby Sundayové si nezasloužíte nic jiného než tohle.
Zapnout triformu!
- Počet pasažérů nastaven na pět. - Jak se jen opovažujete?
Za tohle zaplatíte.
Ale kdy?
Pět pasažérů v transportní bráně znamená zhruba... 80 vexilů.
- Takže... - Doktore, jak dlouho trvá jeden vexil?
Nehraj to na mě.
- Nehraju. Jsem to já, Doktore. - Dobrý pokus.
Máma je Carla, babča Cherry, sněžilo, když jsem se narodila,
potkali jsme špunty z kosmu a moc mě to mrzí.
Jak je to možné?
Cosplay.
Bojový režim.
Nemůžu se hýbat.
Tohle mi provedla!
Jak jste si mohli myslet, že jsem to já?
Má pach Chuldura.
Pitomče. Je to falešný pach z těch laciných psychošperků!
Vypnout... vypnout triformu.
Vypnout triformu!
Transportní brána nabita.
Stiskněte „Odeslat“.
Nemáš na to.
Na to, abys poslal pryč svou blonďatou kamarádku, jsi moc měkký.
Dávám ti svolení, Emily.
Staň se Doktorem.
Počet pasažérů nastaven na šest.
Stiskni „Odeslat“.
- Máme jen jednu šanci. - Nemůžu.
Je to zbabělec.
Stiskni to tlačítko.
- Pošle to pryč Ruby. - To nevadí.
Ne! Prostě ne!
Když ty Chuldury nepošleš pryč, utečou a Ruby zemře tak jako tak.
Transportní brána nabita.
Nic se neděje.
Stiskněte „Odeslat“.
Pobijí nás.
Pak celou tuhle vilu. Pak Londýn. A pak celý svět.
Moc dobře to víš.
Netvrď mi, že ne.
Dokážeš to?
Obětuješ svou kamarádku, abys zachránil svět?
Ne.
Já vím.
Tuláku, ne!
Výměna hmoty.
Počet pasažérů nastaven na šest.
Najdi mě.
Jsi celá?
Jen tu loď posílám na oběžnou dráhu k Měsíci,
aby tam mohla čekat, jak dlouho jen bude třeba.
Nemůžeme skočit do TARDIS a prostě ho najít?
Existuje asi tolik dimenzí, jako je ve vesmíru atomů.
Ani nevím, jak se jmenuje.
To mě mrzí.
No co, nenadělám nic, takže se jde dál.
Dobrý. Další. Odlétáme.
- Kam se vydáme? Kamkoliv. - Nemusíš být takový.
To teda musím, protože takový prostě jsem.
Letíme dál. Vzhůru. K novým obzorům.
- Jde se dál... - Můžeš na chvíli sklapnout?
Jsem rád, že tě zas mám, Ruby.
A já zas tebe, Doktore.
V PŘÍŠTÍM DÍLE
- Kde přistanu, tam se zjeví jedna žena. - Jsem v každičkém snu.
Neví proč, ale pamatovala si je.
Doktore. Něco se děje.
Ať už je to cokoliv, je to tady.
České titulky: Vít Jakeš