73 YARDŮ
No prosím! Jsme ve Walesu!
- To je pecka! - Jak to jako poznáš?
To ta vůně. Ta zeleň a to pobřeží, Ruby.
Nekonečné moře a útesy. To přetahování mezi vodou a pevninou.
Já už ve Walesu byla dvakrát.
Poprvé v Cardiffu na koncertu Shygirl.
A podruhé v 16 letech v Mumbles kvůli jednomu klukovi.
- Asi jsem mu zlomila srdíčko. - Chudák.
Takový Roger ap Gwilliam je špatný příklad Velšana.
- Děsivý. - Fakt?
Nejnebezpečnější premiér všech dob.
Přivedl svět na pokraj jaderné...
Počkej, z jakého jsi roku?
- Z roku 2024. - Jémine. Pardon. Přišel až v roce 2046.
Menší spoiler.
- Zapomeň na to. - Ale ne. Řekni mi, co se stalo.
Ale ne. Co má být tohle?
Vypadá to na kruh. Je to něčí práce. To se fakt omlouvám, člověče.
Nejspíš za tím stojí děti, ne?
Talismany pro štěstí a ptačí lebky.
Koukej, jsou tu i nějaké vzkazy. „Chybíš mi.“ To je celé.
„Odpočívej v pokoji, Vzteklej Jacku.“
Chudák Vzteklej Jack.
Škoda ho. To vypadá na památník.
Tak jo. S tímhle fakt musíš přestat.
Je zamčeno!
Zamkl jsi mě zevnitř.
Doktore!
Doufám, že někde nečůráš ze skály.
Zdravíčko. Nepotkala jste mého kamaráda?
Ještě před chvílí tu byl...
Nemohla byste na mě počkat?
Fajn.
Fajn. Uznávám.
Moc mazané.
Fakt že jo.
Vy v tom jedete taky?
Co jste provedla? Je to vaše práce?
Kde je Doktor?
Co jste s ním provedla?
Zdravíčko.
Vy jste se snad zbláznila. Takhle nalehko?
Tak trochu mě to zaskočilo. Porouchalo se mi auto.
Ach ne.
- Dítko nebohé. - To je zase den.
Co je támhleto za místo?
To je Glyngatwg. Snad mi prominete tu výslovnost.
- Na rozdíl od nich. - S vámi jsem se tu ještě nepotkala, že?
Nemyslím. Nebo snad ano?
Ne, to byl někdo...
Promiňte. Mohla byste mi pomoct? Vidíte támhletu ženu?
To víte, že ano. Kdo to je?
Bude to znít trochu ulítle.
Ale tak trochu mě pronásleduje.
Asi jsem vkročila na cizí pozemek nebo tak.
Nemohla byste se jí za mě omluvit?
Ale za co?
To nevím.
- Připletla jsem se do něčeho? - Ale ne. Pardon.
Až kolem ní půjdete, řekla byste jí, že jsem v pořádku?
A že může jít domů?
Teď jste mě oslovila, i když je mi to celkem putna.
Ale až si to vyříkáte, koukejte obě zalézt zpátky do tepla.
Nevím, co spolu hrajete za hru.
Nemohla byste se jí ještě zeptat, jestli nezná Doktora?
Potřebujete doktora?
To ne, ale zeptáte se jí?
Pokusím se.
Chuděro jedna. Kdo v tomhle vyleze bez kabátu?
To ne, já jen přišla o věci.
Je to na delší vyprávění.
Vážně?
Čirou náhodou... Tak trochu jsem tu uvízla.
- Neměla byste volný pokoj? - Měla.
Pětašedesát liber.
K snídani tu nic nemám, ale jogurt s toastem bych spíchla.
Vůbec ji nepouštěj k plotně.
- Kušuj. - Věř mi.
To je v pořádku.
Nemám u sebe hotovost. Můžu zaplatit mobilem?
Cože to?
Jestli můžu zaplatit mobilem.
Zaplatit mobilem?
Jo.
Jak se jako platí mobilem?
Je to jako online bankovnictví.
Mobil převede peníze z mého účtu na váš...
Přiložte kartu
Jasně že můžeš zaplatit mobilem.
Pardon. Děkuju.
Nežijeme tu v době temna, děvenko. Navzdory tomu, co se říká.
Za týden sem podle všeho dorazí křesťanství.
Předhoďte je lvům.
Předhoďte je lvům a sledujte, jak je sežerou zaživa.
Jak je těmi obřími tesáky rozcupují na kusy.
Dáš si něco?
Jo, dala bych si... Asi jen colu.
Slečna je rozhazovačná.
Pardon, chci se jen zeptat... Vidíte támhletu paní?
Tý musí bejt strašná kosa.
Víte, kdo to je?
- V životě jsem ji neviděl. Co je zač? - To právě nevím.
V tomhle nečase bych ji možná zkusila pozvat dál.
To ne. My tu nejsme spolu.
Akorát mě pronásleduje.
Ale proč?
Netuším.
A jste si jista, že vás sleduje?
Myslím, že jo.
Pět liber.
Kolik že?
Pět liber.
Ne že bych o vás pochybovala,
ale jestliže vás ta žena pronásleduje, zeptala jste se jí proč?
- Ne. - Proboha.
Já se jí zeptám. Doma mě čeká večeře.
Pošlu ji na pivko. Klidně za ni zaplať tím kouzelným mobilem.
- Tak dobrou, holky. - Dobrou, Joshi.
Dobře doraz.
Nezeptal byste se...
Měla jsem tu kamaráda ve žlutém kabátě.
Nezeptal byste se jí, jestli ho někde neviděla?
- Černoch, asi 180 cenťáků. - Zkusit to můžu.
Tak čágo.
Zase zítra, Joshi.
„Pronásleduje“ je špatný výraz, protože se nijak nepřibližuje.
Vždycky když se otočím, vidím ji, jak stojí opodál.
A nikdy se nepřiblíží.
Jak jinak jen říct, že si ta paní „drží odstup“?
Možná bych se mohla opřít o latinu
a zavést nový termín semperdistans, neboli „stále v dáli“.
Je k vám semperdistans.
- Ty kráso, Josh se dal na útěk. - Asi na něj křičí stará.
Ale fakt. Regulérně zdrhá. Jakmile tu ženskou uviděl, vzal čáru.
Uháněl, jako by měl za zadkem ďábla.
- Co mu řekla? - Netuším.
- Co je zač? - Nevím!
Teď už je semperdistans i Josh.
Říkala jsem si... Napadlo mě...
Byla jsem s kamarádem
a nakráčeli jsme do takové věci na útesech.
Byl to jakýsi bavlněný kruh
obskládaný hračkami, talismany pro štěstí a ptačími lebkami.
Působilo to jako nějaké... čarodějské místo.
Jak jako bavlněný?
Něco jako síť z bavlněných provázků.
„Čarodějské“ je poněkud silné slovo.
Ale ne. Nemyslela jsem vyloženě čarodějské, jen to tak...
Kde to bylo?
Na útesech pár mil odsud.
Říká se tomu vílí kruh.
- Tady máš taky jednu vílu. - Sklapni!
Když říkáš, že jste do něj vkročili, nenarušili jste ho?
No, vlastně... jo.
Ale nechtěně.
Žádná magie v tom snad není, ne?
Myslíte?
Útesy jsou hranicí mezi pevninou a mořem.
Nevnímatelný prostor, ani tady, ani tam, kde pravidla neplatí.
A do toho ta krev.
Jaká krev?
Víte, proč má Wales tolik malebných, skromných hradů?
Ne.
Sloužily jako mučírny, během své krutovlády je tu vybudovali Angličané.
Jsme nasáti krví.
Mořem krve.
Tato země je mocným místem.
Říká se, že prochází skulinkami.
Zlý tvor.
Ale tohle byla nehoda. Můj kamarád...
On by si takový kruh zneuctít nikdy nedovolil.
A já utekla hned, jak jsem uviděla „odpočívej v pokoji“.
Na čem?
Ve vzkazech. Malých svitcích.
- Tys je četla? - Jenom pár.
- Rozvinulas je a přečetla je? - Ale proč?
Prostě tam ležely!
Obávám se, že kouzlo, které bylo v tomto kruhu uloženo, bylo narušeno.
Co se tam dál psalo?
- Akorát... - Co se tam psalo?
V jednom stálo: „Odpočívej v pokoji.“ „Odpočívej v pokoji, Vzteklej Jacku.“
Proboha.
Obávám se, že to nebyl zrovna moudrý krok.
- Já myslela, že to byl třeba něčí pes. - Kdyby tě jen Vzteklej Jack slyšel...
- Proč? Kdo to byl? - Byl to blázen.
A je mrtvý!
A ona teď narušila kruh.
- Ale co to znamená? - Kouzlo bylo zcela prosté.
Zavazovalo jeho duši k pokojnému odpočinku.
Semperdistans. Stále v dáli.
Ale vy jste ho narušila.
A jestliže ta žena venku je jeho zvěstovatelkou,
znamená to, že byl Vzteklý Jack odpoután.
Jen to ne.
Zabije mě. On mě zabije!
- Zabije mě jako prvního, a vy víte proč. - Cos to sakra provedla?
Je to jen nějaký host.
Ne, šel by přece domů. Co by dělal tady? Šel by domů!
Žádný domov už přece dávno nemá, ty pitomče.
Chodíval sem na pivo.
- Říkával, že je tu jako doma. - To není Vzteklej Jack!
Tak běž otevřít.
Ale je. Je to on.
Propána, je to on.
Pohyb. Nesu náklad.
Těch taštiček budete mít tak na dva týdny!
Šoupněte je do mrazáku.
Čemu se tak smějete?
Panebože! Viděli jste ten její výraz?
To se fakt povedlo.
Prý zvěstovatelka...
Popravdě řečeno je to rasismus.
Cizinci si myslí, že jsme tady všichni čarodějové.
Propána, děvenko, no tak jste šlápla na kus provázku.
Můžu ti jedno natočit, Eddie?
Beze všeho.
Tyhle tu mám náhradní.
Ale budu je chtít vrátit.
Ptala jsem se Joshe, kam zmizel, a on že se sem v životě nevrátí.
Tak se ptám proč, a prý se mám zeptat jí. Takže proč?
Myslím, že měl na mysli ji.
Tak jako tak jsem Joshe ujistila, že si sbalíš saky paky a dáš se na odchod.
A už se tady nikdy neukážeš.
Rozumíš?
Možná se prostě radši vrátím domů.
Stejně se známe teprve chvíli...
Třeba ses jen konečně vybarvil.
Ale jestli se vrátíš...
Strašně ráda bych tě zase viděla.
Ani nevíš, jak strašně moc.
Tak jo.
Měj se.
Tak já už jdu!
Fajn?
Vyhrála jsi!
Vítejte na lince Great Western Railway do stanice Londýn-Paddington.
Tady ji máme, holku jednu!
- Živou a zdravou. - Pojď ke mně.
Už je zpátky!
Já jí říkala, že je ten frajírek s kouzelnou budkou pochybnej!
Samý čáry máry.
Třeba se Doktor do té budky fakt zavřel a...
Chlapi tohle dělají.
Zalezou si do kůlny a začnou kutit.
Mají tam ty své vláčky a jiné kratochvíle, o kterých ženy nesmějí vědět.
Ale co já vím.
Já nikdy zahradu neměla. Ani kůlnu.
Natožpak chlapa.
Ale prý tohle dělávají.
A ten tvůj intergalaktickej cvok to dělá v kosmickým měřítku.
Ale ve své podstatě je taky jen zalezlý v kůlně a něco tam kutí.
Co by dělal?
Poslyš, jednu věc jsem ti zatajila.
Jde o tuhle ženskou.
Uděláme to takhle.
Jestli se k ní přiblížím, prostě ti zavolám.
Takhle k ní nakráčím.
Haló?
- Zdravím. - A začnu s ní mluvit.
- A ty si ji vyslechneš. - Každý, s kým mluvila, před ní utekl.
Jasně, ale to byli Velšani.
Věř mi, holka. Vyjde to.
Dobře, ale buď opatrná.
Máme se hezky?
Ano, zrovna mluvím s...
Chceš mi říct, že stojíš uprostřed ulice a voláš mámě?
Jo.
Do toho se plést nebudu.
Jak vypadá, mami?
Vypadá tak, jak vypadá.
Co to znamená?
Vypadá jako to, co je.
Co ti říká, mami? Vůbec ji neslyším.
Co říká?
Mami?
Ať už ti říká cokoliv, mami, hlavně ji... Mami, ne!
Neposlouchej ji!
Tohle mi nedělej, mami! Prosím!
Nedělej mi to, mami!
Mami!
Prosím, mami! Přestaň!
Mami?
Mami! Prosím!
Utekla? Cos jí prosím tě řekla?
Já jí nic neřekla. To ta ženská.
Mami, zavolej mi.
Musím vědět, co ti řekla. Potřebuju s tebou mluvit.
Ozvi se mi, prosím.
Je mi fuk, že to končí v hlasovce. Budu ti volat klidně stokrát.
Musíš se vrátit domů.
No tak, mami. Babča vyšiluje.
A když se vrátíš, udělám ten pastýřský koláč, slyšíš?
Tamten, co známe z televize. Se sýrem.
Hodíme nohy na stůl a budeme dělat, že...
Vydrž.
To nemyslíš vážně.
Mami! Slyšíš mě, mami?
Babi? Jsi tam, babi?
No tak! Přece jen tak nevyměníš zámky!
Mami!
Žádám tě naposledy, Ruby.
Přestaň mi prosím volat a ztrať se.
Vždyť jsem tvoje dcera.
Pokud vím, tak nejsi.
Nebo snad jo?
Nechtěla tě ani tvoje biologická máma.
Chápu správně, že je to ta žena za mnou?
- Ano. - Dobře.
Tak se místo ní dívejte na mě.
Jsem Kate Lethbridge-Stewartová a možná vím, jak vám pomoct.
Už je to přes rok.
Moje vlastní máma mě nahlásila policii.
Zvažovala jsem návrat do Manchesteru, ale radši jsem zůstala tady, kdyby něco.
A vzala jsem práci v mizerném krámě, abych přežila.
S tím si hlavu nelamte.
Pomáhat někdejším Doktorovým parťačkám
poté, co se navrátí k běžnému životu, je u nás tradicí.
Já ho sotva stihla poznat.
- A přesto jste s ním prožila věčnost? - Jo.
Jsme zpravodajská služba UNIT,
založená za účelem zkoumání mimozemských a čím dál více i nadpřirozených aktivit.
Poslední dobou k tomu vše tíhne.
Takže pracujete s Doktorem?
S ním, navzdory a někdy i proti němu. Ale je to zlatíčko.
To říkám jen proto, že tady není.
Nebojte. Já mu to neřeknu.
Ale měla jste nás oslovit dřív. Mysleli jsme, že se Doktor jen odmlčel.
Říkám si, jak bez něj náš svět vůbec drží pohromadě.
To je přísně tajné.
Můžu říct jen to, že horko těžko.
Ale je možné, že je tato časová linka dílem té vaší události.
- Jsem ráda, že jsme vás našli. - To já taky.
- Takže nás dovedete k TARDIS? - Ano, prostě tam stojí.
- Divím se, že ji ještě nikdo nenahlásil. - Má percepční filtr.
Lidé si jí všimnou, ale vlastně ani ne. Říkám si, jestli to spolu nesouvisí.
Jestli za vším nestojí to, že jste s percepčním filtrem přistáli v tom kruhu.
Možné to je. Lidé ji tak nějak přehlíží.
Nikdo v práci si nestěžoval, že venku každý den stojí nějaká stařenka.
Jako by ji viděli, ale nevšimli si jí.
Jednou jsem ji postavila před policejní auto a prostě ji objeli.
- A když jste v místnosti bez oken? - Tak ji nevidím, ale vím, že tam je.
Sedmdesát tři yardů. Měřila jsem to stokrát.
Možná tisíckrát. Je to 73 yardů.
- A kdybyste byla v letadle? - Nebo na lodi. Já vás chápu.
Ale nezkusila jsem to.
Mám totiž strach, že když se jí zbavím, dost možná umřu.
Anebo ona.
Já nevím. Nezní to šíleně?
Spíš moudře.
Takhle to u nás funguje.
Jakmile vidíme něco nevysvětlitelného, vymyslíme si pravidla, aby to mělo smysl.
Bůh vznikl, když lidstvo vidělo úsvit.
Anebo když jsme viděli příchod Sontaranů.
A můžu vám potvrdit, že náš tým naměřil přesně 73 yardů,
Snad nevadí, že jsem nepřišla sama.
Nebojte se. Jste v bezpečí.
Ale ne, to je super. Já jsem moc ráda.
Vyfotili jsme ji, ale lepší fotku jsme nepořídili.
Taky jsem si koupila snad ten nejdražší foťák,
a stejně jí nezaostřím na tvář.
Naše vybavení je o chlup sofistikovanější,
a stejně ji dokážeme zaznamenat pouze jako člověk se zdravýma očima
ze vzdálenosti 73 yardů, 219 stop,
- 66,7 metrů. - 66,7 metrů.
- Alespoň to dokazuje, že jste příčetná. - Tak děkuju.
Zbývá už jen jedna možnost.
Přivedeme ji sem.
Ale ona vás... Když si s ní promluvíte, cosi s vámi udělá.
Můj personál je na to vycvičen.
Máme telepatické tlumiče, mesmerické stínění
a řetízky ze stříbra a soli proti čarodějnictví.
Nebojte. Teď už jste v rukou expertů.
Do toho!
Všem jednotkám, přistupte k cíli.
Nemluvte s ní, nedívejte se jí do očí. Nezapojujte se. Prostě ji přiveďte.
Říkám, abyste se nezapojovali!
Kate...
Co jim říká, Kate?
Ukončete zásah.
Kate. Nemůžete jen tak odejít.
Kate! Prosím! Nenechávejte mě v tom!
Počkejte, Kate!
No jasně.
Jak jinak.
Dávejte pozor.
No jo, furt!
Všechno nejlepší
Upřímně řečeno si nemám na co stěžovat.
Ale když jsem přišel s tím, ať vyrazíme do New Yorku, řekla jsi ne.
A od té chvíle si říkám...
Nechci, aby sis to vyložila špatně, ale zeptat se musím.
Je v tom někdo jiný?
Občas mám totiž dojem,
že jsi myšlenkami úplně někde jinde a myslíš na někoho jiného.
Třeba jako teď.
Poslyš, já vím, že máš za sebou těžké období.
Celá ta událost s tvojí mámou je zvláštní, ale pro mě je to občas taky těžké, chápeš?
Děkuju vám. A jak to vidíte vy, Rogere ap Gwilliame?
Já na žádnou soukromou střední nechodil. Mám to oddřené.
Začínal jsem rozvážením pizzy.
Prodával jsem ovoce na tržnici.
Nemocniční vrátný, ocelárny, ochranka.
Makal jsem jak vzteklej.
Říkávali mi „Vzteklej Jack“.
Vzteklý Jack.
Vzteklý Jack
Takový Roger ap Gwilliam je špatný příklad Velšana. Děsivý.
Nejnebezpečnější premiér všech dob.
I v posteli jsi věčně odměřená.
Říká se tomu semperdistans.
Poslyš, bylo to s tebou moc fajn a byl jsi na mě vážně hodný,
ale měl jsi pravdu. Nemělo to budoucnost a můžu za to já.
Teda až na tu postel.
Tam hledej chybu sám v sobě.
Ale po tom všem jsem si konečně uvědomila, jaký je můj úkol.
A sice?
Zachránit svět.
Měj se!
Tak pojď. Čeká nás práce.
ALBION BOHATÁ A BYTELNÁ BRITÁNIE
Zdravím. Ráda bych přiložila ruku k dílu.
- Jako dobrovolnice. - To rád slyším.
- S čím nám chcete pomoct? - Úplně s čímkoliv.
Roger ap Gwilliam je frajer a ráda bych ho podpořila.
Jsem ochotná vám tady a teď přispět svých naspořených 1 000 liber.
Můžu roznášet letáky, zvedat telefony. Stačí říct a ujmu se čehokoliv.
Klidně i nošení kabátů.
Ano, ale vláda říká...
Jaká vláda? Celá vláda se potupně zhroutila.
Naprosto potupně, Amole.
A teď nastal čas volit...
#VOLBY46
Aby Anglie našla svůj hlas, pýchu a budoucnost.
Ano, ale tím chci říct, že lidé se bojí prakticky všeho.
Nákladů na život, inflace,
cenového stropu 15 000 liber.
A vy chcete utrácet miliardy.
Zavázal jste se investovat 65 miliard liber do jaderných zbraní.
Amole, já jsem Velšan. Wales je moje rodná země.
Na to odkazuje to „ap“ v mém jméně.
Není to žádná z těch „appek“, které jste kdysi mívali v telefonech.
Znamená to „syn“.
Jsem syn Walesu. A Velšané vědí, co je to útisk.
A to ve mně probudilo myšlenku „a dost“. Přesně tak zní mé motto. A dost.
Chci, aby si „a dost“ řekla celá Británie. Ano. Zavázal jsem se k ochraně hranic
a také k tomu, že naši zemi dostanu na samý vrchol.
Jsme však členem NATO.
Copak někdy NATO odpálilo raketu s jadernou hlavicí?
Rok 2031, velká ruská válka, ani jedna raketa.
Promiňte, ale...
Vážně tu tvrdíte, že chcete odpálit jadernou raketu?
Tohle vystřihneme, že jo?
Dobrá, vážení, dáme si přestávku.
Danny, zeptejte se tiskového na příští týden.
Ano.
- Hned teď. - Ano, pane.
- Připravte auto, Craigu. - Ano, pane.
Vy jste od nás?
Ano.
Jmenuju se Ruby.
Zeptám se... Co támhleta holka? Ta je taky od nás?
Ta patří k Dannymu. Je to dobrovolnice.
Jak se jmenuje?
Marti Bridgesová.
Marti.
Klučičí jméno.
Marti?
Ano. Zdravím.
Tímto oznamuji, že byl Roger ap Gwilliam
za tento obvod zvolen poslancem parlamentu.
DRTIVÉ VÍTĚZSTVÍ STRANY ALBION
Jo!
Strana získala většinu. Roger ap Gwilliam prohlášen premiérem.
Nyní navštívím Jeho Veličenstvo a co nevidět se ujmu vlády.
Roger!
Dobré zprávy?
Musím uznat, že je to vážně eso.
Ale občas... se mi z něj ježí chlupy.
Je to zrůda.
Paráda!
Děkuju vám.
Přišli jsme na pomoc. Cokoliv podezřelého hlaste ochrance.
A na hotelu mějte nastražené uši i oči. Čekají nás tři perné dny. Buďte ve střehu.
Poprosím vás o další kontrolu.
Znáte Rogera. Vzbuzuje vyhraněné názory.
Držte se pravidla číslo jedna. Nešlapat na trávu.
Proč jako?
V sobotu na ní bude stát 10 000 lidí.
A do té doby na ni nešlapte.
Tribuny mají kapacitu 30 000 lidí a hřiště dalších 10 000.
Bude to neskutečné.
Máš se na co těšit, Cardiffe.
Rogera ap Gwilliama odsud uvidí v televizích po celém světě.
Už je tady.
Vidíte to? Dodnes zdraví každého, koho potká.
Rád bych ho poznal osobně.
Teď už je to premiér. Nepustí nás k němu.
Pracujeme v ústraní.
Až na tebe, Marti.
Roger říkal, že ti na sobotní párty zařídil pokoj.
Jmenovitě si tě vyžádal. Všichni říkají, že to bude jízda.
Máme za úkol označkovat řady 11 až 61.
To ještě neznamená, že se na to bude celý svět dívat.
Koho zajímá proslov britského premiéra v Cardiffu?
O to právě jde.
Když bude mít co říct, tak si ho vyslechnou.
Jak to myslíš?
Kolují zvěsti.
Šušká se, že v sobotu dojde k přesunu moci.
V jakém smyslu?
Kupujeme od Pákistánu jaderný arzenál.
A Roger v sobotu vyhlásí naše vystoupení z NATO.
Roger ap Gwilliam totiž v sobotu obdrží kódy.
V sobotu?
Odpálí to.
Nebuď naivní, Marti.
Celý ten okamžik bude čistě symbolický.
Mrzí mě, že mi to tak trvalo.
Mám totiž jen jednu šanci a musela jsem se ujistit, že mám pravdu.
Strašně ráda bych vám pomohla. Moc mě to mrzí.
Vem mi cestou zpátky kafe.
Ruby, nešlapej na tu trávu!
Hele, mazej z toho trávníku.
Ruby, co to děláš?
Co to dělá?
Je zakázáno tu cokoliv fotit!
- Padesát pět yardů. - Schovej to!
Okamžitě se vrať!
- Padesát šest yardů. - Ruby!
Nech toho a vrať se sem!
- Padesát osm yardů, 59 yardů. - Ruby!
Vy tam. Běžte z té trávy.
Okamžitě se vrať!
- Slyšíte mě? - 62 yardů.
Mazej z tý trávy!
Ruby! Co to děláš?
Ihned to zařízení schovejte.
Ruby! Přestaň! Ruby!
Ani hnout. To je rozkaz. Řekl jsem ani hnout!
- Sedmdesát yardů. - Ani hnout, říkám!
- Sedmdesát dva yardů, 73 yardů. - Poslední varování. Zůstaňte stát!
Přesně to taky udělám.
Pane!
Roger ap Gwilliam odstoupil
A po necelé hodině Roger ap Gwilliam z funkce premiéra odstoupil,
aniž by své rozhodnutí jakkoliv odůvodnil.
- Co se stalo? - Proč jste odstoupil?
Zeptejte se jí.
Zeptejte se jí!
Nahradila ho místopředsedkyně vlády Iris Cabriolová
a hned zkraje slíbila umírněnější a vstřícnější program.
O tohle šlo?
Kvůli tomu sis mě našla?
Teď už mě necháš dál žít?
O 40 LET POZDĚJI
Promiňte, Ruby. Dál už jet nemůžu.
Motor už by tu nechytal signál.
To nevadí.
Nebyla jsem tu celou věčnost.
Překrásný to výhled.
Miluju tě Josh
Proč sem lidé nosí květiny?
Myslím, že sami nevědí.
Předpokládám, že moje matka už bude po smrti.
Nikdo mi o ní neřekl.
A svou biologickou matku jsem nenašla.
Od té doby už nikdy nesněžilo.
Ale zmocňuje se mě pocit, že nejspíš vím proč.
Ta žena.
Přemýšlím o ní celý život.
Proč tu se mnou je?
Pravda je taková, že mě nikdy neopustila naděje.
Protože to přesně jsi ty, viď, můj drahý příteli?
Naděje umírá poslední.
Nastavila jsem vám světlo.
Když se v noci probudíte a řeknete nahlas „světlo“, rozsvítí se.
Já vím. To přeci není nic nového.
Tohle už existovalo i za nás.
Potřebujete ještě něco?
Kdysi jsem uměla přivolat sníh.
To je hezké.
Kdyby něco, budu hned vedle.
Takže tu nebudete sama.
Tím se netrapte. Každý, koho jsem v životě měla, mě nakonec opustil...
A přesto jsem za celých 65 let nikdy nebyla sama.
Dobrou noc, Ruby.
Zhasnout.
Světlo!
Mrzí mě, že mi to tak trvalo. Dělala jsem, co jsem mohla.
Víc už pro to udělat nešlo.
Trvalo to tolik let.
Tolik nekonečně dlouhých let.
Panečku, jak jsem byla mlaďounká!
Pecka! Jsme ve Walesu!
Jak to jako poznáš?
To ta vůně. Ta zeleň a to pobřeží, Ruby.
Nekonečné moře a útesy. To přetahování mezi vodou a pevninou.
Já už ve Walesu byla třikrát.
V Cardiffu jsem šla na koncert Shygirl. A kvůli klukovi jsem jela do Mumbles.
- Asi jsem mu zlomila srdíčko. - Chudák.
Takový Roger ap Gwilliam je špatný příklad Velšana.
- Děsivý. - Nešlapej...
Nejnebezpečnější premiér všech dob.
- Kdo to je? - Nešlapej...
- Kde? - Támhle.
Nešlapej...
- Kde? - Nešlapej...
Stála tam žena.
Teď už tam nestojí.
Ale stála tam. Viděla jsem tam ženu.
Třeba tu někoho hledala.
Jak myslíš, Ruby.
Počkej! Už ani krok!
Málem jsem to rozšlápl.
Opatrně.
Tak ten je ale nádherný.
- Co to je? - Vílí kruh.
Dokážou být tak křehké.
Propletené kouzly, nadějí a sny.
Jen si tu leží na konci souše.
- Co se tam píše? - Počkej, radši ne.
Měj k nim úctu, Ruby. Jen ať odpočívají v pokoji.
- Jako ta tvoje tajemná žena. - Fakt tam byla.
Jasně.
A my jsme tady!
Při jaké příležitosti jsi tu byla potřetí?
Říkala jsi, žes tu byla třikrát.
Už ani nevím. Kdy to jen bylo? Nejspíš to muselo být...
teď.
V PŘÍŠTÍM DÍLE
Další krásný den v Blahozemi.
Ve skutečném světě řádí zlí tvorové.
Příšery, které si vás najdou.
Jen se podívejte, kolik mi zmizelo lidí ze seznamu blízkých přátel.
- Proboha! Už si pro mě jdou! - Dopředu.
České titulky: Vít Jakeš