Patrull B återvänder till basen efter närkontakt av första graden.
Två överlevande, en skadad.
Beräknad ankomst: 20 minuter.
Har du borstat tänderna?
Ja.
Jag vill kolla din andedräkt.
Din lilla lögnare.
Tänderna, nu.
Hur kan du känna min andedräkt?
Pappatalang.
Vänta lite.
Hur går det?
En kilometer till basen.
Men vi är mitt i ett minfält.
Det var inga minor här igår.
Okej, de måste ha flyttat på sig igen.
- Det är tjock dimma. - Det är bara dimma.
En del av männen tror att kastarionerna finns i dimman.
Det är som om de består av dimma. Det är därför vi aldrig ser dem.
Dimman har analyserats och det är bara dimma.
Jag är väldigt nära.
Hitta Mundy och se till att hon lägger dig.
Och borsta tänderna.
Okej. Puss puss.
Puss puss.
Carson.
Rakt norrut är vårt bästa hopp.
Men...
Det finns nog en ambulans här.
Jag klarar mig.
Kom.
Jag vill bara att vi byter skift. Jag kräver inget mirakel.
Jag är ingen biskop.
- Jag får inte. - Du är kyrkotjänare.
Jag har ingen befogenhet.
- Mundy. - Ge oss en minut.
Vänta, Canto!
Hör på.
Som Gud är mitt vittne, på min själ evigt...
Du får se min tatuering.
- Din tatuering? - Den är inte till allmän beskådan,
vilket gör det mer spännande med tanke på den romantiska spänningen mellan oss.
Jag gör det bara för att du ska sluta besvära mig.
Toppen. Tack. Stort tack.
- Hur är det, Splice? - Hörru!
Va?
Tatueringen?
Den är på Posh Graham. Jag gjorde färdigt den igår.
Du kommer att gilla den.
Du borde vara snäll mot Canto. Han gillar dig.
- Nej. Jag skämtade just om det. - Han skämtar inte.
Var är din pappa?
Vad är fel?
Ambulans. Rakt fram.
Okej.
Sir, med all respekt, era ögon.
- Den kan upptäcka skadan. - Då kan den hjälpa mig.
Sir, algoritmen är på tok just nu. Du vet vad som hände med Wilson.
- Algoritmen har uppgraderats. - Nej. Pengarna tog slut.
Det spelar ingen roll. Vi måste fortsätta. Vi har inget val.
Okej. Vänta där.
Den kan vara inaktiv. Den är långt från striden.
De är stridsaktiverade.
De stängs av när inget pågår, men sensorerna förblir aktiva.
Jag vet inte ens om...
Carson! Carson, var är du?
- Det är... - Är du okej?
Det är bra. Jag är okej.
Jag är inte skadad. Stanna där du är.
Jag ska bara...
Carson!
Strid upptäckt. Strid upptäckt.
Strid upptäckt.
Patient förvärvad.
Nu sticker det till.
Du är väldigt duktig.
Patientens namn: John Francis Vater.
Kalenderålder: 42 år.
Vitala tecken normala.
Blodtryck: högt.
Hjärtfunktion: bra.
Levern något inflammerad.
Diagnos: blind.
Jag är inte blind. Min syn är temporärt nedsatt.
Uppskattad tid för synåterhämtning: fyra veckor.
Utvärdering: oacceptabelt.
Medicinsk bedömning: icke godkänd.
Hör på. Jag har ett barn i baslägret.
Kolla mina dokument!
Min närmast anhörig är min dotter Splice och jag har ensamt ansvar för henne.
Snälla! Kolla mina dokument.
Lämna ett meddelande efter pipet.
Puss puss.
Närmast anhörig: informerad.
Villengard Corporation vill framföra sina djupaste kondoleanser
för er kommande förlust.
Tankar och böner.
Nu sticker det till.
Hörde du?
Ett ögonblick.
Nån behöver hjälp.
Stanna där!
Okej, jag kommer.
Doktorn?
Doktorn!
Doktorn?
Doktorn.
Doktorn, är det du?
Allt är bra.
Vem sa nåt annat?
Bara bra.
Gå mot min röst. Och se upp med var du kliver.
Varför sjunger du?
Det är "The Skye Boat Song".
Gillar du den?
Jag frågade inte vad du sjunger. Jag frågade varför.
Jag försöker hitta mitt inre zen. Mitt landminezen.
Du måste beskriva vad det är jag står på.
Jag vet nog, men detaljerna är viktiga och jag kan inte riskera att titta ner.
Sensorerna är tryckkänsliga.
Varför exploderade den inte när du klev på den?
En första stöt aktiverar sensorerna.
Nu bekräftar den att målet är levande.
Minsta felaktiga rörelse, så pang...
Jag blir småsmulor.
Var är vi?
Mitt i ett krig.
Jag hade hoppats på en strand.
- Vad tror du att det här är? - Det är inte en strand.
Ge det lite tid. Allt blir en strand så småningom.
Okej. Jag står ungefär tre meter bakom dig.
Titta på min högra fot.
Beskriv vad jag står på.
Det är en sorts skiva.
En vit skiva. Väldigt tunn.
Det lyser runt kanten. Gröna lampor.
Okej.
Okej, gå runt mig väldigt långsamt och försiktigt.
Finns det ett mellanrum bland lamporna?
Den har inte exploderat än, så jag tror att det finns ett mellanrum.
Jag hoppas på ett rätt stort.
Varför är det lampor på en landmina?
Kapitalism.
Ursäkta?
Blinkande lampor lockar köpare.
Modern krigföring. De säljer död.
Jag har hittat mellanrummet.
Alldeles under din fot på framsidan.
Hur stort är det?
Fyra fingrar.
Okej.
Det är bättre än två fingrar.
Finns det ett "V" på den?
Ja.
V för "Victory"?
Villengard.
V för Villengard. Den största vapentillverkaren i historien.
De har levererat vapen till alla sidor i alla konflikter här de senaste 200 åren.
Jag var tvungen att avaktivera en på en lesbisk ryttartävling för ett vad.
Den var inte skarp och jag stod inte på den. Jag förlorade vadet.
Förlåt. Fel tillfälle för den historien.
En sak i taget. Nån skrek. Det kom där bortifrån.
Kan du kolla om nån behöver hjälp?
- Du behöver hjälp. - Jag skriker inte ens än.
Prioritering.
Du får ta en omväg. Och se upp med var du kliver.
Medan du är där, kolla om du ser nåt tungt.
En stor sten eller liknande.
Jag kan inte stå på ett ben i evighet.
Men om jag sätter ner den andra foten på marken förflyttas min vikt.
Jag behöver en motvikt.
Jag måste öka vikten på minan samtidigt som jag minskar den.
Det blir knepigt.
Ja, det blir spännande...
Är det nån där?
Nej.
Ingenting. Bara ett blinkande ljus.
Vänta.
Har du hittat nåt?
Nåt konstigt.
JOHN FRANCIS VATER DÖDSORSAK: BLIND
Om den är tung så ta med den.
Det är okej! Det är ingen fara.
Det är bara dammsugardrönare.
De suger upp röken, så att ingen kvävs innan de kan skjutas.
Okej, jag antar att det...
Vad är det?
Ruby, har du sett nåt?
Ruby, förlåt. Jag glömde.
Det är ditt första besök på en ny planet. Det är fantastiskt, eller hur?
En helt ny himmel.
Vi är på Kastarion 3 med tanke på ringarna där.
Rätt okej. Sju av tio poäng.
Fina träd. Härliga berg. Regnbågskristaller.
Vänta tills du får se soluppgången.
Men platsen är så gott som öde. Vem vill starta krig här?
Okej, jag har en tung grej. Jag tror att det är en urna eller nåt.
Men det är lite äckligt.
- Vad är det? - Strunt samma.
Vad menar du?
Vad är det du inte säger?
Okej.
Okej, det är inte en urna.
Det finns ingen kropp i den.
Det är en kropp.
Det är en död kropp.
Komprimerad på nåt sätt. Som om den har smälts ner.
- Allvarligt? - Jag hörde ett skrik. Det var nog det.
Blev han nersmält?
- Smält är ett bra ord, eller hur? - Inte just nu.
Jag har aldrig använt ordet "smält" förr.
Ny planet, nytt ord, landmina. Vilken dag.
Är du rädd? För du babblar på.
Kasta upp den.
Kasta upp den och fånga den.
- Okej, vikten är ungefär rätt. - Ungefär?
Okej, den väger exakt 6,732217 kilo.
Jag ville inte skryta.
Kasta den till mig.
- Nej. - Kasta den till min högra hand.
Jag behöver den som motvikt.
Jag ska fånga den exakt när jag sätter vänster fot på marken.
Men den är för instabil.
- Jag ger dig den. - Nej.
Du har större chans om jag lägger den i din hand.
- Om det går fel hamnar du i explosionen. - Se till att det blir rätt, då.
Ruby, jag förbjuder det.
Ja, lycka till med det.
Du förstår inte. Det är en smartmina. Den känner av alla viktiga förändringar.
Om jag oroar mig stiger mitt blodtryck och jag vet inte vad jag har för marginal.
Låt bli att oroa dig, då.
Hur ska vi göra? Räkna till tre?
- Lyssna på mig. - Bråka inte, Doktorn.
Blodtrycket.
Ruby, om det inte funkar...
Du är modig.
Och du är underbar.
Och jag förlåter dig för din dumhet.
Bra.
Och om det funkar, kommer jag att vara arg på dig
väldigt, väldigt länge.
Inte alltför länge.
Du står på en landmina.
- På tre? - Okej. Nej, vänta.
Jag behöver nåt mer rytmiskt.
Jag behöver en rytm, som i en sång. Sjung sången.
- Sången? - Sången.
"Over the sea to Skye." Sista raden. På ordet "Skye"...
Den handlar om Bonnie Prince Charlie.
- Jag vet. Den är fin. - Den är fin. Och sorglig.
Den handlar om stridande soldater. Men den är sorglig.
Och det är väl rätt? Sånger om soldater borde väl vara sorgsna?
Okej. Jag är redo. Sluta babbla.
Okej.
Okej, Ruby, ska vi dansa?
Okej, okej.
Okej.
Okej. Lamporna rör sig.
Det är okej. Det är bra.
Det är eftereffekten. Mitt adrenalin. Jag måste fokusera.
- Jag måste slappna av. - De rör sig.
Nämn inte det.
Jag såg henne stå, där på en strand, mörk och lång, vid skogens rand.
"Himlen är för stor, jag är rädd", skrek jag.
Hon svarade: "Unge man, det finns mer i livet, vet du,
än månen och presidentens fru."
Okej. Jag tror att det är över.
Det var nära ögat.
Ingen felmarginal.
Vet du vad som är bra när det saknas felmarginal?
Inga fler fel.
Tack, John Francis Vater.
Hej. Jag är den avlidne John Francis Vater.
Jag beklagar förlusten.
Röstaktiverad.
Det här är mina kvarlevor.
Var vänlig lämna dem till mina föräldrar Agnes och Millicent Vater.
Adress tillhandahålls på begäran.
Hej, John. Pratar jag med en AI?
Jag är en ungefärlig AI-rekonstruktion av den avlidne John Vater.
Egenskaper från min tidigare personlighet har inkorporerats i detta gränssnitt.
Puss puss.
Vad hände med dig, John?
Jag avslutades humant när det upptäcktes att jag hade den dödliga åkomman blindhet.
- Blindhet är inte dödligt. - Du sa just det till en död blind man.
Vem avslutade dig, John?
Jag slapp fortsatt lidande tack vare en automatiserad ambulans från Villengard.
Mitt tillfrisknande beräknades vara bortom acceptabla parametrar
för en konflikt enligt budget.
- Dödad av en ambulans? - Livet är inte värt mycket.
Patienter är dyra.
- Villengard-algoritmen. - Vadå?
Villengards stridsprodukter är utrustade med AI.
Algoritmen upprätthåller en stridsstyrka vid strax över ett acceptabelt antal döda.
Folk strider, folk dör, folk köper.
Medicinska tjänster optimerar antalet skadade för fortsatt konflikt.
Krig är affärsverksamhet och affärerna blomstrar.
Trevligt att träffas.
- Puss puss. - Pappa?
Är min pappa där? Jag hörde honom.
Hej. Hej, där uppe.
Är du okej? Behöver du hjälp?
Jag letar efter min pappa.
Hur kom...
- Varför är du här? - Han skickade ett meddelande.
Jag kan läsa en geostämpel.
Var är han? Var är min pappa? Jag hörde honom.
Borde du inte ligga och sova?
Vad gör ett barn som du ute i ett hemskt krig som detta?
Min pappa fick tillstånd att ta med mig hit.
Vad bra, eller hur?
För min mamma blev hämtad.
Vadå? Hämtad?
Hon blev hämtad av Gud.
Han älskade henne och hämtade henne så att hon kan vara i himlen som en ängel.
Pappa förklarade att vi får träffa henne en dag.
Var är pappa?
Det här är Ruby.
Och jag kallas Doktorn.
- Det är inget namn. - Sant.
Och jag är inte ens läkare. Folk nämner det sällan. Du är smart.
- Jag heter Splice. - Fint namn. Jag älskar det!
- Bara Splice? - Splice Alison Vater.
Splice Alison Vater, du har identifierats
- som John Francis Vaters närmast anhörig. - Pappa!
Jag är en AI-rekonstruktion av din avlidne förälder.
- Jag beklagar sorgen. - Nej.
- Låt oss sörja ihop. - Vänta!
- Pappa! - Vänta!
Pappa! Släpp mig!
Nej, nej! Snälla Splice.
- Om jag orsakar dig smärta... - Ruby.
- Nej. - ...kanske jag ska komma tillbaka senare.
- Puss puss. - Pappa!
- Släpp mig! - Ruby.
Titta på hans fot!
Titta vad han står på.
Ser du? Ser du vad han står på?
Okej?
Doktorn, är du okej?
Det är bara en adrenalinrusch. Jag måste kontrollera den.
Den minskar. Vi reducerar den. Ner, ner, ner.
Långsamt ner.
Doktorn. Vad händer?
Jag.
Jag händer.
Jag är sprängämnet.
Jag har dig i sikte!
- Jag kan skjuta dig där. - Nej, nej, nej.
Förstår du?
Signalera att du förstår.
- Signalera att du förstår! - Jag förstår!
Snälla! Jag förstår.
Han står på en landmina.
Jag förstår helt och fullt vad han står på.
- Splice, är du okej? - Jag är här, Mundy.
Jag försöker hitta pappa.
Jag såg honom. Han var ett hologram. Var är han?
Sir, jag heter Mundy Flynn.
Jag är en prästvigd anglikansk marinsoldat.
Vad gör ni här ute?
Är ni civila?
- Anglikansk vadå? - Fint namn, Mundy Flynn.
Du borde gifta dig med Ruby. Då blir du Mundy Sunday.
Gift er. Det skulle göra mig glad.
Vad är en anglikansk marinsoldat? Sen när är kyrkan en armé?
I större delen av historien. Din tid är undantaget.
Sir, föremålet i er högra hand.
Vet ni om att det är heliga kvarlevor efter en prästvigd anglikan?
Vet du om att ditt ansikte ringer?
- Gillade du tatueringen? - Jag geostämplade dig.
Jag vet var du är. Kom tillbaka till basen.
- Ger du mig order nu? - Jag ger dig inte order.
Jag är orolig. Dimdrönarna har varit ute.
- Kastarionerna kanske planerar en attack. - Orolig? Du gillar mig inte ens.
Det är klart att jag...
Okej, det här idiotiska kriget, vilka strider ni mot?
Kastarionerna.
Jaså? Kastarionerna?
Berätta om Kastarionerna.
- Vi har aldrig sett dem. - Ursäkta?
De finns i leran.
Det tror vi i alla fall.
En del av oss.
- Eller i dimman. - Lera med ett medvetande?
- Sir, jag har inte tid. - Allvarligt?
Inser du hur idiotiskt det låter?
Jag har träffat medveten lera. Trevliga tjejer.
Lite sura, men hur tror du det är att ha en massa däggdjur i ansiktet?
Sir, jag måste be dig att lämna ifrån dig urnan.
- Släpp den. - Nej!
Om han släpper den exploderar minan.
- Den dödar honom! - Han är redan död.
Sir, när du klev på minan satte du igång en nedräkning.
Den försöker bedöma om du är livskraftig.
Om den inte kan det inom en viss tid exploderar den i alla fall.
Släpp urnan.
Offerdöd. Hur fungerar det?
Det finns väl inget sprängämne i minan?
Offerdöd utlöser en kedjereaktion på kvantnivå i personens DNA.
Du är sprängämnet.
Jag är en Tidsherre.
Inte människa, utan Tidsherre...
Doktorn!
Jag är en livsform från en högre dimension.
Jag är en komplex rymdtidsindivid.
Jag är anglikan.
Nej! Sluta!
Jag är ett mycket större hot än du trodde.
Jag är mer explosiv än jag ser ut, och, kära du, jag vet hur jag ser ut.
En kvantmekanisk kedjereaktion i mig kommer att pulverisera hela slagfältet.
Alltihop.
På ett enda ögonblick.
- Omöjligt. - Allt är möjligt.
Allt är möjligt. Allt blir en strand till slut.
Skanna mig.
Skanna mig. Se själv.
Du kan spränga halva planeten.
Strid upptäckt. Strid upptäckt.
- Skjut den! - Strid upptäckt.
Algoritmen tillåter det inte.
- Vad är det? - Strid upptäckt.
- Är det en robot? Vad är det? - Det är en ambulans.
- Strid upptäckt. - En vadå?
- Hur kan det vara en ambulans? - Stoppa den.
- Patient förvärvad. - Stoppa den.
- Patient förvärvad. - Du måste stoppa den.
Patient förvärvad. Stå still.
- Pappa! - Hej, kan jag hjälpa till med nån ånger?
- Nu sticker det till. - Pappa!
Vi du se några gamla foton för att minnas den gamla goda tiden?
Patientnamn. Patientnamn okänt. Oidentifierad.
Vitala tecken. Vitala tecken.
Nej, han är inte mänsklig.
Få bort den från mig!
Vi-Vitala tecken.
Strid!
"Strid upptäckt." Hon sa så!
- Ge mig vapnet. - Vad gör du?
Strid! Hör du inte den härliga striden?
Strid hitåt! Strid!
- Strid! Strid! - Stanna här, okej?
Titta! Det var då vi såg antilopen!
Strid upptäckt. Strid upptäckt.
Strid upptäckt.
Vänta!
Skjut mig. Den måste upptäcka en skada annars prioriterar den inte.
- Skjut mig. - Nej.
Jag satte den på lägsta.
- Skjut mig i armen. - Jag kan inte.
Du måste. Kom igen! Du fixar det!
Skjut mig i armen.
- Den vänstra. - Ja, förlåt.
Herregud. Är du okej?
Patient förvärvad.
- Patient förvärvad. - Ruby, hör du mig?
- Doktorn, vad händer? - Nu sticker det till.
Hon tänkte skjuta dig. Jag såg henne.
Patient identifierad.
Ruby Sunday.
Kalenderålder: 3 082 år.
Närmast anhörig.
Närmast anhörig. Närmast... Närmast anhörig.
- Närmast anhörig. Närmast anhörig. - Vem är min närmast anhörig?
Närmast anhörig. Närmast anhörig. Närmast anhörig. Närmast anhörig.
- Närmast anhörig. - Det är inte möjligt.
- Närmast anhörig. - Det snöar aldrig här.
Nej, det är Ruby. Det har hänt förut.
Närmast... Närmast...
Säg vem det är.
Det är bra. Snö är bra.
Om det snöar finns det ho...
Det slutade. Hur kan det göra det? Hur kan det bara sluta?
Vitala tecken försämras. Uppskattad död: 432 sekunder.
Patienten ej prästvigd.
Behandling undanhålls.
- Hon tänkte skjuta dig. Jag förstår inte. - Om minan exploderar försvinner allt.
Hon stod där på en strand, mörk och lång vid skogens rand.
"Himlen är för stor, jag är rädd." "Unge man, det finns mer i livet, vet du,
- än månen och presidentens fru." - Sir.
Sir, snälla ni.
Jag har skannat den. Jag analyserade siffrorna. Du har rätt.
Du kommer att spränga allt i luften. Du utplånar varenda anglikan här.
Snälla, vad ska vi göra?
Ruby.
Vi gör allt vi kan.
Jag omkonfigurerar ambulansprotokollen.
Det kan återuppliva henne, men den är inte programmerad att hjälpa icke troende.
Minan närmar sig slutet på nedräkningen.
Vi har fem minuter. Troligen mindre. Snälla, vad kan vi göra?
Kapitulera.
- Ursäkta mig? - Kapitulera.
Förlora.
Ge upp.
Det är inte möjligt.
Även om jag hade befogenhet skulle det inte stänga av minan.
Jo, det skulle det.
Varför?
För att det är er landmina.
Patientdöd nära förestående. Tankar och böner.
Nej. Nej, nej, nej.
Ruby, sluta. Håll ut. Jag behöver dig.
Jag kan inte tänka utan att prata och jag kan bara prata med dig.
Mundy tror att hon strider mot kastarionerna. Vad tror du?
Har du räknat ut det än? Jag tror inte att Mundy har gjort det.
- Vadå? - När kom de hit? För sex månader sen?
Det satte upp sitt försvar och sköt ett varningsskott.
"Se upp. Vi är här i fredligt syfte."
Eller hur?
Vi annonserade vår närvaro. Det är rutin.
Hörde du, Ruby? De annonserade sin närvaro.
Och vet du vad det orsakade?
Ruby, det aktiverade Villengard-algoritmen.
Algoritmen för ett acceptabelt antal döda.
Folk dör och folk köper.
Fattar du? Fattar du?
Fattar du?
Fa-fa-fattar du?
Det finns ingen annan här.
Ni förklarade krig på en tom planet.
Det finns inga kastarioner i leran. Och inte i dimman.
Det finns inga kastarioner.
Bara en algoritm
som upprätthåller en acceptabel mängd döda trots att det inte finns nånting här.
Ni strider mot era egna vapen.
Och det dödar er i rätt antal för att ni ska fortsätta att köpa vapen.
De flesta arméer skulle märka att de stred mot rök och skuggor.
Men inte de här, Ruby. Vet du varför? För att de har sin tro.
- Tyst! - Tro!
Det magiska ordet som hindrar er från att tänka själva.
Kapitulera, Mundy.
Bara sluta...
så är allt över.
Bevisa det.
Allvarligt?
Behöver du bevis nu, du som är troende?
Bara biskopen kan beordra kapitulation och biskopen behöver bevis.
- John Francis Vater, far och AI. - Ja, sir.
Du måste ladda ner dig till Villengards stridsdator,
och bevisa att planeten är obebodd och att antalet döda styrs av hårdvaran.
Skicka det till skannern i Mundy Flynns hand.
Beklagar. Det är inte möjligt. Jag är inte uppkopplad till nätverket.
Nej, men ambulansen är det. Och ambulansen är kopplad till mig.
Och jag är kopplad till dig.
Håll tyst och googla.
Det går emot mitt digitala protokoll, sir.
Lyssna på mig.
Hur lite av dig som än återstår så är du ändå pappa.
Från en pappa till en annan, man sviker dem väl aldrig?
Aldrig nånsin. Man ställer upp in i det sista, eller hur?
Från pappa till pappa, jord skall du åter varda. Eller hur?
Sir, han kan inte. Han är bara en AI-simulering.
Jag kommer tillbaka. Borsta tänderna.
Hur lång tid återstår?
Tre minuter kanske.
Tankar och böner.
Så där, ja.
- Hur går det? - Det finns skyddsåtgärder. Tyst.
Jag såg din tatuering.
- Va? - Den du gjorde på Posh Graham.
Den var vacker.
- Kollade du min tatuering på Posh Graham? - Naturligtvis.
- Varför? - Jag ville se den.
Men varför?
Varför kom du ens ut hit?
Varför letade du efter mig?
Canto.
Gillar du mig?
Det är klart jag gillar dig.
Alla vet att jag gillar dig.
Utom Posh Graham som nu tror att jag gillar honom.
Den var på låret. Du kunde ha varnat mig.
Vänta lite. Betyder det att du gillar mig?
Försvar. Försvar.
Vad är det? Vad händer?
Canto, säg nånting. Är du okej?
Jag mår bra. Hur mår du?
Var är du? Jag kan inte... Är du skadad?
- Jag mår bra. Hur mår du? - Jag är okej.
Det är bara chocken.
Canto.
Du är identifierad som Mundy Flynn, min favoritperson.
Här är ett personligt meddelande som spelats in just för dig.
Om nånting händer mig,
vill jag att du ska veta
att jag älskar dig.
Och det är okej...
att du inte älskar mig.
Förlåt. Ja.
Det var tråkigt med din vän.
Det var mitt fel.
Jag distraherade honom.
Det hade inget med dig att göra.
Det var algoritm-intrånget.
Villengard-algoritmen skyddar sig själv.
Ambulansen dödade honom.
Tankar och böner. Tankar och böner.
Tankar och böner.
Vi skickade in pappa dit och nu kämpar den emot. Titta.
Naturligtvis. Det finns säkerhet.
Det finns en brandvägg. Varför insåg jag inte det?
Vad händer?
Algoritmen gör allt för att skydda sig själv.
- Verkligen allt. - Antilopen.
- John.
Antilopen. Jag såg antilopen. Vi såg antilopen.
Vi såg antilopen tillsammans. Jag minns det, pappa!
Antilopen. Vi såg antilopen. Förlåt.
Säg åt henne att fly, John! Säg åt din dotter att fly nu!
- Pappa till pappa. - Jag är trygg hos pappa.
Trygg... Antilopen... Trygg... Kan inte... Ant...
- A... - Pappa...
Alla försök att störa Villengard-algoritmen
bestraffas med höga böter.
Var är John Francis Vater?
AI kallad John Francis Vater har identifierats som ett fientligt datavirus
och raderats permanent.
Tankar och böner.
Lystring.
Landminan kommer att starta automatisk offerdöd inom kort.
Om du inte är det utvalda målet var vänlig backa undan.
- Spring. - Det är ingen idé.
- Slutlig nedräkning påbörjad. - Spring, båda två!
- Tio, nio... - Vi hinner inte nog långt.
- ...åtta... - Var är min pappa?
- ...sju... - Jag lämnar inte min pappa.
- Jag lämnar dig inte, gumman. - ...sex...
- Jag beklagar. Det här är slutet. - ...fem, fyra...
Jag är ledsen, Ruby.
- ...tre... - Jag är så ledsen.
...två,
ett.
Puss puss.
Antilopen... Pappa till pappa... Jord skall du åter varda...
Puss puss.
- Virusvarning. Virus... - Puss puss.
Puss puss. Puss puss. Puss puss.
Patient förvärvad.
Nu sticker det till.
Återupplivningsprotokoll initierat.
Puss puss.
- Puss puss. - Hur?
Ruby.
Är du okej? Va?
Vad händer?
Din fader, som är i himmelen... Nån sorts himmel i alla fall.
Antilopen... Borsta tänderna... Antilopen.
Villengard-algoritmen.
Hela Villengards vapenindustri, alltihop,
förstördes av den här lilla tjejens pappa!
- Doktorn. - Ruby! Ruby!
Varför ligger du här och missar allt det roliga?
Ett krig stängdes av och skickades nog i säng utan kvällsmat.
Jag... Vad hände?
Det är lite svårt att sammanfatta.
Om jag skrev dagbok vore det svårt att beskriva i ord.
Jag skulle kunna skriva det med trummor. Kan man skriva dagbok så? Jag kan nog.
Vänta...
Femte oktober!
Jag skickade in tjejens pappa i datorn för att ta en titt.
Han skulle bara leta efter bevis, men han måste ha blivit arg.
För nu har hela Villengards huvuddator tagits över av föräldramakt.
Villengard... Vänta bara tills pappa kommer hem.
Nog om det. Vi måste vidare. Kom, Ruby.
Vi har bara fått två minuter av det fantastiska.
Ja, två minuter. Inget kvardröjande. Det finns mer att se av universum.
Och ärligt talat har du en usel livslängd.
Okej. Kom, Splice.
Splice, jag är ledsen angående din pappa.
- Varför är du ledsen? - För att han är borta.
Men jag vet att Mundy kommer att ta väl hand om dig.
Han är inte borta, dummer.
Han är bara död.
Han är inte borta.
Just det. Det är helt rätt.
Behåll din tro, Splice.
Jag trodde inte att du gillade tro.
Att jag inte gillar det, betyder inte att jag inte behöver det, Mundy.
Farväl.
Hej då. Hej då.
Jag kommer att titta förbi då och då.
Fiskpinnar och vaniljsås är min favorit.
Okej, kom nu, Ruby.
Ja. Förlåt att vi måste rusa iväg.
Men han behöver nog bytas på. Hej då!
Tror du att hon klarar sig?
Splice?
Hon blir nog president eller nåt i framtiden.
Till dess har hon Mundy och sin pappa.
Men hennes pappa är död.
Nej, jag vet att han inte är borta, och det är gulligt och så.
Det är bara det att han... Han är faktiskt död.
Vi är alla döda till slut.
Det finns knappt nån tid när vi inte är döda.
Det är en bra sak också. Vi måste skynda på. Annars blir inget gjort.
Vår dödlighet definierar oss.
Snö är inte snö förrän den faller.
Snö.
Ja, snö.
Vi smälter alla bort till slut.
Men nånting blir kvar.
Kanske den bästa biten.
En sorgsen gammal man sa en gång:
"Det som blir kvar av oss är kärleken."
NÄSTA GÅNG
- Vi är i Wales! Spektakulärt! - Vem är hon?
Doktorn.
Var är Doktorn? Var är han?
En kvinna följer efter mig.
- Vem är hon? - Jag vet inte!
- Mad Jack är befriad. - Vad tusan har du gjort?
Översättning: Tina Engström