Patrula B se întoarce la bază după o întâlnire de gradul unu.
Doi supraviețuitori, un rănit. Ajungem în 20 de minute.
- Te-ai spălat pe dinți? - Da.
Vreau să-ți miros respirația mentolată.
Mincinoasă mică! Fugi și te spală pe dinți!
Cum ai mirosit prin stație?
Tații au talentul ăsta. Stai puțin.
Cum stăm?
La mai puțin de 1,5 km de bază, dar suntem într-un câmp minat.
- Ieri nu era nicio mină aici. - Înseamnă că au migrat din nou.
- Și ceața e groasă. - E doar ceață.
Kastarionii sunt în ceață, așa cred unii soldați.
Adică sunt făcuți din ceață și de asta nu-i vedem niciodată!
Ceața a fost analizată și e doar ceață.
Ascultă, suntem aproape. Caut-o pe Mundy și roag-o să te culce.
- Și spală-te pe dinți! Gata, pupici! - Pupici!
Carson...
Spre nord avem mai multe șanse.
Dar...
cred că aud o ambulanță.
Nu pățesc nimic.
Hai! Vreau doar să facem schimb de patrulă!
- Nu-ți cer să desparți marea! - Nu sunt episcop.
- N-am voie. - Ești paracliser!
Nu am autoritatea necesară!
- Mundy! - Vin imediat, dragă.
Canto, stai!
Te rog! Chem pe Dumnezeu mărturie asupra sufletului meu etern...
- Îți arăt tatuajul. - Ai tatuaj?
Nu e la vedere, ceea ce e și mai incitant, cu tensiunea romantică dintre noi.
Bine, accept, dar numai ca să scap de tine.
Perfect, mersi! Îți mulțumesc din suflet!
- Ce e, Splice? - Alo!
- Ce? - Tatuajul?
Scuze, e al lui Posh Graham. I l-am terminat ieri. O să-ți placă!
- Fii drăguță cu el, te place. - Ba nu!
- Am glumit și eu! - El nu glumește.
Unde-i tatăl tău?
- Ce-i? - O ambulanță drept în față.
Bun.
Domnule, cu tot respectul, sunteți rănit la ochi.
- S-ar putea să vă detecteze rana. - Poate mă ajută.
Algoritmul e dat peste cap, domnule! Știți ce a pățit Wilson!
- A fost upgradat. - Ba nu, au rămas fără fonduri!
Nu contează, trebuie să înaintăm. Nu avem de ales.
Bine, stați!
- O fi inactivă, e departe de front. - Sunt activate de luptă.
Intră în standby când e liniște, dar senzorii caută.
Nici nu sunt sigur că...
Carson! Unde ești, Carson?
- Am... - Ești teafăr?
Sunt bine, n-am pățit nimic! Nu sunt rănit, stați pe loc! Vin...
Carson!
Luptă detectată.
Pacient reperat.
Doar o înțepătură.
Te descurci foarte bine!
Nume pacient: John Francis Vater. Vârstă calendaristică: 42 de ani.
Semne vitale în limite normale. Tensiune arterială: mare.
Ritm cardiac: normal. Ficat ușor mărit.
Diagnostic: orb.
Nu sunt orb, am văzul temporar afectat!
Timpul de recuperare estimat:
patru săptămâni. Evaluare: inacceptabil. Tratament eșuat.
Ascultă, am un copil în bază! Verifică-mi dosarul!
Ruda mea imediată, Splice, e fiica mea și mă are doar pe mine!
- Te implor! Verifică-mi dosarul! - Lăsați un mesaj după semnal.
- Pupici. - Ruda imediată: informată.
Corporația Villengard dorește să-și exprime condoleanțele
pentru pierderea pe care urmează s-o suferiți. Să ne rugăm!
Doar o înțepătură.
CABINA TELEFONICĂ A POLIȚIEI
- Ai auzit? - Vin imediat!
Cineva e în pericol! Stai pe loc!
Am venit!
Doctore?
BUM
Doctore!
Alunecă, frumoasă corabie Ca o pasăre în zbor
Doctore!
„Înainte!”, răsună strigătul marinarilor
Poartă băiatul născut să fie domnitor
Doctore!
Peste mări, spre insula Skye
Tu ești, Doctore?
- E totul în regulă! - Cine a zis că nu e?
Absolut în regulă.
Vino spre mine și ai grijă unde pășești.
Vântul șuieră, valurile urlă
- Tunetele despică cerul în două - De ce cânți?
E „Balada călătoriei spre Skye”
Îți place?
N-am întrebat ce cânți, ci de ce cânți?
Încerc să mă calmez. Să mă calmez într-un câmp minat.
Descrie-mi pe ce am călcat. Sunt aproape sigur că știu,
dar detaliile contează și nu risc să mă uit în jos.
- Declanșatorul e sensibil. - De ce n-a explodat când ai călcat pe ea?
Impactul a activat senzorii. Acum confirmă dacă sunt viu sau nu.
O mișcare greșită și... bum!
Mă face terci.
- Unde am ajuns? - În toiul unui război.
- Speram la o plajă. - Și asta ce-i?
- Nu-i plajă! - Ai răbdare.
- Totul ajunge o plajă într-un final! - Bun, am coborât.
- Sunt la vreo 3 m în spatele tău. - Descrie-mi pe ce stau cu piciorul drept.
E un fel de disc, un disc alb, foarte subțire.
Are luminițe pe margine, lumini verzi.
Bun.
Mișcă-te în jurul meu foarte încet și cu foarte mare grijă
și zi-mi dacă vezi o porțiune neaprinsă. Nu s-a amorsat, deci ar trebui să fie.
Cât mai mare, sper.
Deci are mina luminițe pe ea?
- Ăsta e capitalismul. - Poftim?
Luminițele dau bine la public. Războiul modern, moarte profitabilă.
Am găsit porțiunea neaprinsă. E chiar în fața piciorului tău.
- Cât e de mare? - Cam de patru degete.
Bun...
E mai bine decât de două degete, de exemplu.
- Are un V pe ea? - Da.
- V de la „victorie”? - Nu, de la Villengard,
cel mai mare producător de arme din istorie.
Furnizează arme de două decenii în toate conflictele din acest sector.
Am dezamorsat una la o cursă de cai a unor lesbiene.
Sub apă, pentru un pariu. Dar nu era amorsată și nu călcasem pe ea.
Și am pierdut pariul. Scuze, nu-i momentul!
Mai întâi, am auzit un țipăt în față. Vezi cine are nevoie de ajutor.
- Tu ai nevoie de ajutor! - Nu țip încă! S-o luăm în ordine.
Trebuie să-mi dai ocol și ai grijă unde pășești!
Și vezi dacă găsești ceva greu pe acolo.
Un pietroi sau ceva. Nu pot sta la infinit într-un picior.
Dacă pun jos celălalt picior, mi se distribuie altfel greutatea.
Trebuie o contragreutate ca să cresc presiunea de pe mină exact când o scad.
- Nu va fi ușor. - Nu zău!
Vezi pe cineva?
Nu, doar o chestie cu lumini intermitente.
- Stai puțin. - Ai găsit ceva?
O chestie ciudată.
JOHN VATER CAUZA MORȚII: ORBIRE
Dacă e grea, adu-o încoace.
Stai calmă! Nu pățești nimic!
Sunt doar drone de aspirare.
Aspiră fumul ca să nu se asfixieze careva înainte să fie împușcat în siguranță.
Bun, presupun că e...
Ce-i? Ai văzut ceva, Ruby?
Scuze, Ruby, am uitat! E prima oară când vii pe o planetă nouă.
Îți taie respirația, nu-i așa? Un cer complet diferit.
Suntem pe Kastarion 3, după inelele planetei alăturate.
E simpatică, de nota șapte.
Mulți copaci, munți înalți, cristale-curcubeu!
Stai să vezi apusul!
Dar planeta e aproape goală. Cine se războiește aici?
Gata, am găsit ceva greu! Cred că e o urnă sau ceva.
- Dar e cam scârboasă. Ce e? - Nu contează.
Cum adică „nu contează”?
Spune-mi ce-mi ascunzi!
Bine.
Nu e o urnă.
Nu e un corp înăuntru...
ci ăla e corpul.
Ăla e un cadavru.
Comprimat cumva, ca și cum a fost, nu știu, topit.
Vorbești serios?
- Am auzit un țipăt, cred că el a țipat. - Era topit?
- „Topit” un cuvânt frumos, nu? - Momentan, nu.
Nu mai avut ocazia să-l folosesc. Planetă nouă, cuvânt nou, mină!
- Ce zi! - Te panichezi? Fiindcă bați câmpii.
Arunc-o în sus.
Chestia aia arunc-o și prinde-o, te rog!
- O fi bună. - „O fi”?
Bun, are fix 6,732217 kg. Încercam să nu mă dau mare. Aruncă-mi-o!
- Nu. - Aruncă-mi-o în mâna dreaptă!
S-o folosesc drept contragreutate. O s-o prind exact când las piciorul jos.
Înțeleg ce zici, dar e prea instabilă.
- Ți-o dau eu. - Nu!
Ai șanse mai mari dacă ți-o dau în mână.
Dacă dăm greș, vei fi spulberată de explozie.
Păi să nu dăm greș!
- Îți interzic, Ruby! - S-o văd și pe asta.
E o mină inteligentă! Monitorizează chiar și cea mai mică schimbare!
Îmi fac griji pentru tine și îmi urcă tensiunea!
- Nu știu ce marjă de eroare are. - Nu-ți face griji.
Cum facem? La trei?
- Ascultă-mă, te rog! - Nu insista.
Tensiunea...
Dacă nu reușim...
Ești curajoasă și uluitoare!
Și te iert pentru prostia făcută.
Perfect.
Dar dacă reușim...
voi fi foarte supărat pe tine mult, mult timp de acum înainte.
Nu chiar așa mult, scumpule, stai pe o mină.
- La trei? - Nu, stai! Îmi trebuie ceva mai ritmic!
Îmi trebuie o cadență, un cântec! Cântă!
- Ce? - Cântecul!
- „Peste ocean, spre Skye”! La Skye! - Ador balada, e despre Carol III.
- Da, e drăguță. Hai! - E drăguță și tristă!
Despre soldați în luptă! E ca un cântec de leagăn!
E normal, nu? Cântecele despre soldați ar trebui să fie triste!
- Sunt pregătită! Nu mai bate câmpii! - Bine.
Începem „dansul”, Ruby?
Alunecă, frumoasă corabie Ca o pasăre în zbor
„Înainte!”, răsună strigătul marinarilor
Poartă băiatul născut să fie domnitor
Peste ocean, spre insula Skye
Bun!
- Se aprind luminițele! - Nu-i nimic, e bine!
Mi-a urcat adrenalina. Trebuie să mă calmez.
- Calm! - Încă se aprind!
Poate mai bine nu-mi spui.
Am pășit către plajă, acolo stătea Înaltă și sumbră, pădurea o umbrea
„Ceru-i prea mare, mi-e frică”, strigai
Ea spuse: „Băiete, nu știi că-s multe altele-n viață
decât Luna și-a președintelui soață?”
Gata, cred că s-au oprit!
A fost cât pe ce!
Fără marje de eroare!
Știi ce-i grozav la asta? Că nu mai putem greși.
Mulțumesc, John Francis Vater!
Bună! Sunt John Francis Vater, decedat! Condoleanțe pentru pierderea suferită!
- Activare vocală! - Acestea sunt rămășițele mele.
Când aveți prilejul, duceți-le părinților mei, Agnes și Millicent Vater.
- Adresa va fi furnizată la cerere. - Bună, John! Vorbesc cu o IA?
Sunt o redare aproximativă a decedatului John Vater, creată de IA.
Elemente-cheie ale personalității mele au fost încorporate în această interfață.
Pupici!
Ce-ai pățit, John?
Am fost eutanasiat după diagnosticarea cu orbire, o afecțiune letală.
- Orbirea nu-i letală! - I-o spui unui orb mort?
Cine te-a eutanasiat, John?
Mi s-au curmat suferințele de către o ambulanță Villengard.
Recuperarea mea a fost estimată ca depășind parametrii acceptabili
conform bugetului estimat.
- Scuze, ai fost ucis de o ambulanță? - Viața n-are valoare. Pacienții costă!
- E algoritmul Villengard. - Ce anume?
Armele Villengard sunt dotate cu IA.
Algoritmul menține o armată la limita numărului acceptabil de morți.
Ca să continui să lupți, să mori și să cumperi!
Optimizează raportul pierderilor pentru prelungirea conflictului.
Războiul e o afacere înfloritoare!
Încântat, John!
- Pupici! - Tati?
Tăticul e acolo? L-am auzit.
Bună! Bună, fetițo!
- Ești teafără? Ai nevoie de ajutor? - Îl caut pe tata.
Cum ai...
- De ce ai venit aici? - Mi-a trimis un mesaj.
Pot citi coordonatele mesajelor. Unde e? Unde e tata? L-am auzit!
N-ar trebui să fii în pat?
Ce caută o fetiță ca tine într-un război cumplit?
Tata a primit aprobare să mă aducă.
- Asta-i bine, nu? - Mămica a fost chemată.
- Cum? A fost chemată? - A fost chemată la Dumnezeu.
A chemat-o la El mai devreme ca să fie cu El în rai, ca un înger.
O s-o revedem, mi-a explicat tata.
Unde e tata?
Ea e Ruby, iar pe mine mă cheamă Doctorul.
- Doctorul nu e nume. - Așa e!
Nici nu sunt doctor, dar nu prea vine vorba de asta. E bine!
- Eu sunt Splice. - Ce nume grozav! Îmi place!
- Și mai cum? - Splice Alison Vater.
Splice Alison Vater, ai fost identificată.
- Ești ruda imediată a lui John Francis. - Tati!
IA m-a creat după tatăl tău decedat.
- Condoleanțe. - Nu!
- Să jelim împreună... - Nu!
- Tată! - Stai!
- Tati! Lasă-mă! Dă-mi drumul! - Nu! Te rog, Splice!
- Dacă tulbur... - Ruby...
...poate ar trebui să revin mai târziu.
- Pupici. - Tată!
- Lasă-mă! - Ruby!
Uită-te la piciorul lui! Uite pe ce stă!
Vezi pe ce stă?
Bun... Doctore, ești bine?
E doar valul de adrenalină. Îl stăpânesc.
Coboară. Hai, coboară!
Coboară!
Coboară ușor!
Doctore, ce se întâmplă?
Eu...
Eu mă întâmplu.
Eu sunt explozivul.
Vă am în cătare!
- Vă pot omorî pe loc! - Nu!
Ați înțeles?
Dați semn că da!
- Dați semn că da! - Am înțeles!
- Te rog! Am înțeles! - Stă chiar pe o mină!
Doamnă, știu perfect pe ce anume stă.
- Splice, ești bine? - Da, Mundy. Îl caut pe tata.
L-am văzut sub formă de hologramă. Unde e?
Domnule, mă numesc Mundy Flynn.
Sunt pușcaș marin anglican hirotonisit.
Ce faceți aici?
Sunteți... civili?
- Anglicană? - Mundy Flynn, grozav nume!
Dacă te măriți cu Ruby, te-ar chema Mundy Sunday.
Măritați-vă! M-aș hlizi toată ziua!
Ce-i ăla „pușcaș anglican”? De când are Biserica armată?
Toată istoria a fost așa. Prezentul tău e excepția.
Domnule, urna din mâna dv.!
Știți că în ea sunt rămășițele sfinte ale unui anglican hirotonisit?
Tu știi că-ți „sună” fața?
- Ți-a plăcut tatuajul? - Ți-am aflat poziția!
Știu unde ești! Întoarce-te în tabără!
- Îmi dai ordine? - Ce? Nici vorbă!
Îmi fac griji. Kastarionii ar putea plănui un atac.
- Mai lasă-mă cu grija ta! Nu mă placi! - Ba sigur că...
Ce e cu războiul ăsta tâmpit? Cu cine vă luptați?
Cu kastarionii.
Serios? Cu kastarionii?
Ia povestește-mi despre ei!
- Nu i-am văzut! - Poftim?
Sunt în mâl!
Mă rog, așa credem. Unii dintre noi.
- Sau în ceață. - Mâlul e conștient?
- Nu am timp de așa ceva! - Zău? Ai habar ce absurd sună?
Știu ce e Mâl Conștient. Niște fete grozave.
Da, țâfnoase, dar vezi cum e să ai fața plină de mamifere!
Vă rog să lăsați urna!
- Lăsați-o jos! - Nu!
- Dacă o lasă, declanșează mina și moare! - E mort deja.
Când ați călcat pe ea, ați pornit un cronometru.
Mina calculează dacă ținta e corespunzătoare.
Dacă nu reușește în timpul alocat, recurge la soluția sigură.
Explodează oricum.
- Lăsați urna! - Rugul! Cum funcționează?
Mina nu are exploziv, nu-i așa?
Rugul declanșează o reacție în lanț la nivel cuantic în ADN-ul subiectului.
- Dv. sunteți explozivul. - Sunt Stăpân al Timpului, nu om...
Doctore!
Sunt o formă de viață elevată! Sunt un fenomen spațio-temporal complex!
Eu sunt anglicană!
Nu! Încetează!
Am o anvergură mai mare decât crezi.
Sunt mai exploziv decât arăt și, drăguță, știu bine cum arăt.
O reacție cuantică în mine ar spulbera toată prostioara asta de câmp de luptă!
Cu totul! L-ar distruge într-o clipă!
- Imposibil! - Totul e posibil!
Orice e posibil! Totul ajunge o plajă într-un final!
Scanează-mă!
Convinge-te singură!
Ai putea spulbera jumătate de planetă!
Luptă detectată!
- Împușc-o! - Luptă detectată!
Nu mă lasă algoritmul!
- Ce e? - Luptă detectată!
- Robot? Doctore, ce e? - O ambulanță.
- Poftim? Ce ambulanță mai e și aia? - Opriți-o!
- Pacient reperat. - Opriți-o!
Pacient reperat. Nu mișca!
- Tati! - Bună, fiică Splice.
Te pot ajuta cu regretele?
- Doar o înțepătură. - Tati!
Vrei să-ți amintești de vremurile bune cu fotografii vechi?
Numele pacientului: necunoscut. Pacient neidentificat.
Semne vitale.
- Nu! Nu e om! - Eliberați-mă!
Semne vitale.
„Luptă”! „Luptă detectată”, așa a spus!
- Dă-mi arma! - Ce faci?
Luptă! N-auzi minunăția de luptă? Lupta e aici!
- Luptă! - Stai aici, da?
Atunci am văzut antilopa!
Luptă detectată.
Stai!
Împușcă-mă! Dacă nu detectează o rană, nu începe triajul!
- Hai! - Nu pot!
- Nu te teme, e Setarea 1. Trage în braț! - Nu pot!
Trebuie! Hai, poți!
Trage în braț, atât!
- În stângul, te rog! - Da, scuze!
Doamne! Ești bine?
Pacient reperat.
- Pacient reperat. - Ruby! Mă auzi?
- Doctore, ce e? - Doar o înțepătură.
Am văzut, voia să te împuște!
Pacient identificat. Ruby Sunday.
Vârstă calendaristică: 3082 de ani.
Rudă imediată.
Rudă ime... Rudă imediată.
- Rudă imediată. - Cine mi-e ruda imediată?
Rudă imediată. Rudă imediată.
Rudă imediată.
- Rudă imediată. - Nu se poate!
- Rudă imediată. - Aici nu ninge niciodată.
Nu, de la Ruby e. S-a mai întâmplat.
Rudă imediată.
- Spuneți-mi cine e! - Nu te teme! Zăpada e semn bun!
Cât timp e zăpadă, există spera...
S-a oprit! Cum a reușit? A încremenit!
Semne vitale critice. Deces estimat în 432 de secunde.
Pacientul nu e hirotonisit. Tratament oprit.
Dar voia să te împuște!
Nu contează! Uită-te la valori! Mina poate spulbera tot!
Am pășit către plajă, acolo stătea Înaltă, pădurea o umbrea
„Ceru-i prea mare”
Ea spuse: „Băiete, nu știi că-s multe altele-n viață
Decât Luna și-a președintelui soață?”
Domnule, vă rog!
Am scanat dispozitivul și am făcut calculele. Aveți dreptate.
Veți distruge totul. I-ați putea spulbera pe toți anglicanii.
Vă rog! Ce facem?
Ruby.
- Facem tot posibilul. - Reprogramez protocolul ambulanței.
O poate resuscita, dar nu e programată să trateze necredincioșii.
Mina se apropie de sfârșitul numărătorii inverse.
Mai avem cinci minute, poate nici atât! Vă rog, spuneți! Ce putem face?
Capitulați.
- Poftim? - Capitulați.
Dați-vă învinși.
Renunțați.
Chiar dacă ar fi posibil,
chiar dacă aș putea da ordinul, n-ar dezamorsa mina.
Ba da.
De ce?
Fiindcă e mina voastră!
Deces iminent. Să ne rugăm!
Nu!
Ruby, rezistă! Încă am nevoie de tine!
Nu pot gândi fără să vorbesc și doar cu tine pot vorbi!
Mundy crede că luptă cu kastarionii. Tu ce zici? Ți-ai dat seama?
- Mundy nu cred că și-a dat seama. - Ce?
Ăștia au venit acum șase luni, Ruby.
Și-au organizat defensiva și au tras focuri de avertisment.
„Atenție! Venim cu gânduri pașnice!” Nu-i așa?
Ne-am făcut simțită prezența. Asta e procedura.
Ai auzit, Ruby? Și-au făcut simțită prezența.
Știi ce face asta, Ruby? Activează algoritmul Villengard.
Algoritmul raportului acceptabil de morți. „Crăpați și cumpărați.”
Înțelegi? Ai înțeles?
Tu înțelegi?
Înțelegi cu adevărat?
Nu mai e nimeni aici.
Vă războiți cu o planetă goală.
Nu sunt kastarioni nici în mâl, nici în ceață.
Nu există kastarioni.
Există doar algoritmul,
care menține un raport acceptabil de decese în fața unui inamic inexistent.
Vă războiți cu propriile mașinării,
care vă ucid exact cât trebuie ca să cumpărați mai multe.
Mulți soldați și-ar da seama că luptă cu năluci, dar ei nu, Ruby.
De ce? Fiindcă au credință.
- Gura! - Credință!
Cuvântul magic care te scapă de povara de a gândi singur!
Predați-vă, Mundy! Opriți-vă!
Și totul ia sfârșit!
Dovedește!
Chiar așa?
Acum ai nevoie de dovezi, credincioaso?
Doar episcopul poate declara capitularea, dar nu fără dovezi.
- John Francis Vater, tată și IA! - Da, domnule.
Descarcă-te în computerul de luptă al Villengard!
Găsește probe că planeta e goală și că mașinăriile dictează victimele.
Trimite-le în scannerul din mâna lui Mundy Flynn!
Scuze, dar este imposibil. Nu sunt conectat la rețea.
Dar ambulanța e conectată și la rețea, și la mine.
Iar eu sunt conectat la tine, deci taci și caută!
E o încălcare e protocolului meu digital.
Ascultă! Oricât de puțin a rămas din tine, ești încă tată.
Ca de la tată la tată, nu vrem să ne dezamăgim copiii, nu?
Niciodată. Cât trăim, nu-i așa?
De la tată la tată, de la țărână la țărână! Nu-i așa?
Domnule, nu poate. E doar o simulare a IA.
Revin. Să te speli pe dinți!
Cât mai e din numărătoare?
Poate trei minute.
Să ne rugăm!
Și-am rezolvat-o.
- Cum e? - Sunt măsuri de siguranță. Taci!
Am văzut tatuajul.
- Ce? - Pe care i l-ai făcut lui Posh Graham.
E superb.
- Te-ai uitat la tatuajul ăla? - Firește.
- De ce? - Am vrut să-l văd.
Dar de ce?
De ce ai venit aici? De ce m-ai căutat?
Canto...
- Mă placi cumva? - Sigur că te plac! Toată lumea știe!
Doar Posh crede acum că-l plac pe el. Era sus, pe coapsă. Puteai să mă previi.
Ia stai!
Adică și tu mă placi?
Defensivă!
- Ce se petrece? - Canto, spune ceva! Ești teafăr?
Sunt bine. Tu?
Unde ești? Nu te... Ești rănit?
- Sunt bine. Tu? - Și eu. Doar șocată.
Canto!
Ai fost identificată drept Mundy Flynn, persoana mea preferată.
Iată un mesaj personal înregistrat doar pentru tine.
Dacă voi păți ceva...
vreau să știi...
că te iubesc.
Și nu-i nimic...
dacă nu mă iubești.
Îmi pare rău. Da...
Îmi pare rău pentru prietenul tău.
A fost vina mea. Eu l-am distras.
N-a avut legătură cu tine, ci cu încălcarea algoritmului.
Algoritmul Villengard se protejează. Ambulanța l-a ucis.
Să ne rugăm!
L-am trimit pe tată acolo și iată că luptă!
Să ne rugăm
Evident, măsuri de siguranță! Are firewall! Cum de nu m-am gândit?
- Ce se întâmplă? - Algoritmul face orice ca să se apere!
- Absolut orice! - Antilopă.
- John!
Eu am văzut o antilopă. Noi am văzut o antilopă.
Am văzut o antilopă împreună! Îmi aduc aminte, tati!
Am văzut o antilopă. Antilopă. Îmi pare rău.
Spune-i să fugă, John! Spune-i fetiței tale să fugă!
- Ca între tați! - Mă apără tati.
Apăr... Apăr... Antilopă... Apăr... Nu pot...
- A... - Tată...
Încercarea de a sabota algoritmul Villengard
se va solda cu amenzi usturătoare.
Unde e John Francis Vater?
IA numită John Francis Vater a fost identificată ca virus ostil
și a fost ștearsă definitiv. Să ne rugăm!
Atenție!
Această mină va declanșa imediat un rug ca măsură de siguranță.
Dacă nu sunteți ținta vizată, vă rog să vă îndepărtați.
- Fugiți! - Nu are niciun rost.
- Numărătoarea finală începe. - Fugiți odată!
- Zece, nouă... - N-am ajunge suficient de departe.
- ...opt... - Unde e tati?
- ...șapte... - Nu plec fără tati!
- Nu te las singură. - ...șase...
- Îmi pare atât de rău! S-a terminat... - ...cinci, patru...
Îmi pare rău, Ruby!
- ...trei... - Atât de rău!
...doi...
unu.
Pupici.
Antilopă... De la tată la tată... De la țărână la țărână...
Pupici.
- Alertă de virus. - Pupici.
Pupici.
Pacient reperat.
Pacient reperat. Doar o înțepătură.
Protocolul de înviere este inițializat.
Pupici.
- Pupici. - Cum?
Ruby! Ești bine?
Ce se întâmplă?
Tatăl tău, care e în ceruri... Mă rog, într-un fel de ceruri.
- Antilopă... Să te speli pe dinți... - Algoritmul Villengard...
Toată industria de armament Villengard
a fost înfrântă de tatăl fetiței ăsteia!
- Doctore! - Ruby!
Stai tolănită acolo în loc să te bucuri?
Războiul a fost oprit și trimis „la culcare”!
Nu... Ce s-a întâmplat?
E cam greu să-ți fac un rezumat.
Dacă aș ține jurnal, n-aș putea descrie!
Aș scrie cu tobe. Oare se poate? Eu sigur aș putea.
Stai...
Cinci octombrie!
L-am trimis pe tatăl fetei să iscodească prin software.
Să caute probe și cred că s-a supărat foc,
căci serverul Villengard a fost închis de autoritatea părintească!
Villengard... să vezi ce pățești când ajunge tati acasă!
- Gata! Mai departe! Hai, Ruby! - Nu! Am avut doar două minute de extaz!
Da, nu mai zăbovim! Mai avem multe de văzut în univers!
Iar durata ta de viață e jalnică!
Vino la mine, Splice.
Îmi pare rău pentru tatăl tău.
- De ce să pare rău? - Fiindcă s-a dus.
Dar știu că Mundy va avea grijă de tine.
Prostuțule, nu s-a dus.
Doar a murit, dar nu s-a dus.
Așa e! Chiar așa e!
Păstrează-ți credința, Splice.
Parcă nu-ți plăcea credința, Doctore.
Nu-mi place, dar asta nu înseamnă că nu am nevoie de ea, Mundy.
Cu bine!
O să mai trec pe la voi din când în când.
Îmi plac crochetele de pește și șarlota.
Hai, Ruby!
Da! Scuze că plecăm în grabă, dar probabil vrea să-și schimbe scutecul.
- Oare va fi bine? - Splice?
Cred că va fi președinta a ceva.
Până atunci îi are pe Mundy și pe tati.
Dar tatăl ei a murit.
Știu că nu „s-a dus”, e un concept foarte drăguț,
numai că el chiar e mort.
Cu toții suntem morți într-un final. Mai tot timpul suntem morți.
Iar asta e bine! Dacă nu-i dăm zor, nu se face nimic!
Moartea ne definește.
Zăpada e zăpadă abia când ninge.
Zăpadă...
Da, zăpadă.
Cu toții ne topim cândva.
Dar ceva rămâne.
Poate ce e mai frumos.
Un bătrân întristat mi-a spus odată:
„În urma noastră rămâne iubirea.”
EPISODUL URMĂTOR
- Suntem în Țara Galilor! - Ea cine e?
Doctore! Unde e Doctorul?
Mă urmărește o femeie.
- Cine e? - Nu știu!
- Jack Nebunul e dezlănțuit! - Ce dracu' ai făcut?
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu