Patrulje B vender tilbake til basen etter et grad 1-sammenstøt.
To overlevende, én skade. Forventet ankomst 20 minutter.
- Har du pusset tennene? - Ja.
Pusten din må lukte av peppermynte.
Din lille løgner.
Tennene, nå.
- Hvordan kan du lukte det? - Det er pappaevnen.
- Vent litt. Hvordan ligger vi an? - Mindre enn to kilometer unna leiren.
Men vi er midt ute i et minefelt. Og det var ingen miner her i går.
- Greit. De må ha flyttet seg igjen. - Tåken er også ille.
Det er bare tåke.
Noen av mennene tror at kastarionerne er i tåka.
Som om de er lagd av tåke. Det er derfor vi aldri har sett dem.
Carson, tåka er analysert, og den er bare tåke.
Hei. Jeg er rett i nærheten. Finn Mundy og få henne til å legge deg.
Og puss tennene.
- Greit. Stort kyss. - Stort kyss.
- Carson. - Nordover er vår beste sjanse.
- Men... Jeg tror det er en ambulanse. - Jeg klarer meg.
Kom igjen. Jeg ber deg bare om å bytte patrulje med meg.
- Jeg ber ikke om et mirakel. - Jeg er ikke en biskop.
- Jeg har ikke lov. - Du er kirketjener.
Jeg har ikke guddommeligheten.
- Mundy. - Bare et øyeblikk.
Hei, Canto!
Hør her, seriøst. Med Gud som vitne, på min udødelige sjel...
- Du skal få se tatoveringen min. - Tatoveringen din?
Den er godt skjult, noe som gjør den mer spennende, gitt spenningen mellom oss.
Jeg gjør bare dette så du slutter å plage meg.
Flott. Takk. Tusen takk.
- Hva skjer, Splice? - Hei!
- Hva? - Tatoveringen?
Den er på Posh Graham. Jeg lagde den i går. Du vil elske den.
- Vær snill mot Canto. Han liker deg. - Nei, det gjør han ikke.
- Jeg bare tullet. - Han tuller ikke.
Hvor er faren din?
- Hva er i veien? - Ambulanse. Rett foran oss.
Ok.
Sir, med all respekt, øynene dine.
- Den kan oppdage skaden. - Da kan den hjelpe meg.
Algoritmen har løpt løpsk. Du vet hva som skjedde med Wilson.
- Algoritmen er oppgradert. - Nei. De hadde ikke flere penger.
Det spiller ingen rolle. Vi må videre. Vi har ikke noe valg.
Ok. Stans der.
Den kan være i dvale. Slaget er langt unna.
De aktiveres av kamp og stanser når det ikke skjer noe, men sensorene er på.
Jeg er ikke sikker på...
Carson, hvor er du?
- Den er... - Gikk det bra?
Det går bra. Jeg klarte meg. Jeg er ikke skadd. Bare bli der du er.
Jeg skal bare...
Carson!
Kamper oppdaget.
Pasient funnet.
Du vil kjenne et stikk. Du klarer deg fint.
Pasientens navn: John Francis Vater. Kalenderalder: førtito år.
Vitale verdier er normale. Blodtrykk: høyt.
Hjertefunksjon: god. Leveren har en liten betennelse.
Diagnose: blind.
Jeg er ikke blind. Synet er midlertidig svekket.
Anslått tid før synet vender tilbake: fire uker.
Vurdering: uakseptabelt. Medisinsk undersøkelse: ikke bestått.
Jeg har et barn i leiren. Sjekk dokumentene mine!
Min pårørende, Splice, er datteren min. Jeg har eneansvaret for henne.
- Vær så snill, sjekk dokumentene. - Legg igjen beskjed etter tonen.
- Stort kyss. - Pårørende: informert.
Villengardselskapet vil gjerne kondolere for ditt kommende tap.
Vi sender tanker og bønner. Du vil kjenne et stikk.
POLITITELEFONKIOSK
- Hørte du det? - Bare et øyeblikk.
Noen er i trøbbel. Bli der!
Ok, jeg kommer. Doktor?
BANG
Doktor!
Doktor?
Doktor.
- Er det deg, doktor? - Alt er i orden.
- Hvem sa at alt ikke var det? - Helt i orden.
Kom mot stemmen min. Og pass på hvor du setter føttene.
- Hvorfor synger du? - Det er "The Skye Boat Song".
Liker du den?
Jeg spurte ikke hva du sang. Jeg spurte hvorfor.
Jeg gjør meg selv mer zen. Landmine-zen.
Du må beskrive hva jeg står på.
Jeg er ganske sikker, men detaljene er viktige, og jeg kan ikke se ned.
Sensorene er følsomme.
Hvorfor ble den ikke utløst da du tråkket på den?
Støt aktiverer sensorene. Nå bekrefter den om det er et levende mål.
Én gal bevegelse og så, bang...
Jeg blir kjøttdeig.
- Hvor er vi? - Midt i en krig.
- Jeg håpet på en strand. - Ja, hva tror du dette er?
- Det er ikke en strand. - Bare gi det litt tid.
- Alt blir en strand til slutt. - Ok, jeg kom meg ned.
- Jeg er tre meter bak deg. - Se på den høyre foten min.
- Beskriv hva jeg står på. - En slags skive.
En hvit skive, den er kjempetynn. Det er grønne lys langs kanten på utsiden.
Ok. Gå rundt meg veldig langsomt og forsiktig
og si om det er et mellomrom i lyset. Den har ikke gått av.
Så jeg tror det er et. Forhåpentligvis et stort et.
Hvorfor har en landmine lys?
- Kapitalisme. - Hva sa du?
Glorete lys er fint i et salgslokale. Moderne krigføring. Døden via en selger.
Jeg fant mellomrommet. Rett under foten din, foran deg.
- Hvor stort er det? - Fire fingre.
Ok.
Det er jo bedre enn to fingre, for eksempel.
- Står det en V på den? - Ja.
V for vinne?
V for Villengard. Historiens aller største våpenprodusent.
De har i 200 år forsynt alle sidene i alle konflikter i denne sektoren.
Jeg måtte deaktivere en under et lesbisk ridestevne. Under vann. Et veddemål.
Men den var ikke aktiv, jeg sto ikke på den, og jeg tapte.
Beklager. Ikke riktig øyeblikk. Vi tar det første først.
Noen skrek. Det kom rett der oppe fra. Kan du se om noen trenger hjelp?
- Du trenger hjelp. - Jeg skriker ikke engang ennå.
Du må prioritere. Gå den lange veien rundt. Og se deg for.
Mens du er der oppe, se etter noe tungt. En stor stein eller noe lignende.
Jeg kan ikke fortsette å stå på ett bein.
Men setter jeg foten ned på bakken, vil vekten forflytte seg.
Jeg må oppveie det.
Jeg må øke vekten på minen akkurat i det øyeblikket den minker.
- Det blir ikke lett. - Det vil bli litt av et øyeblikk.
Er det noen der?
Nei. Ingenting. Bare en blinkende lysgreie.
- Vent litt. - Har du funnet noe?
En rar ting.
DØDSÅRSAK - BLIND
Om det er en tung, rar ting, ta den med. Det går bra! Du klarer deg. Ikke vær redd.
Det er bare støvsugerdroner. De støvsuger opp røyken,
så ingen kan bli kvalt før de trygt kan skytes.
Ok, jeg antar at det...
Hva er galt? Ruby, har du sett noe?
Unnskyld, Ruby, jeg glemte det. Første gang på en ny planet.
Det kiler i magen, ikke sant? En helt ny himmel.
Ut fra ringene hos naboen, er vi på Kastarion 3.
Ikke så ille. Sju av ti. Gode trær. Flotte fjell. Regnbuekrystaller.
Vent til du ser soloppgangen.
Men stedet er tomt. Hvem vil starte en slåsskamp her?
Jeg har en tung ting. Jeg tror det er en urne eller noe sånt.
Men den er ganske ekkel.
- Hva er det? - Glem det.
Hva mener du med "glem det"? Si det du ikke sier.
Ok.
Det er ikke en urne. Det er ikke et lik i den.
Det er et lik. Det er en død kropp.
Sammenpresset på en måte. Som om den er smeltet ut.
- Seriøst? - Jeg hørte et skrik. Det var vel det.
- Han ble smeltet ut? - Det er et godt uttrykk, ikke sant?
- Ikke akkurat nå. - Har aldri hatt bruk for uttrykket før.
Ny planet, nytt ord, landmine. Litt av en dag.
- Er du redd? For nå babler du. - Kast den i hånden din.
Den greia, kast den i hånden din og ta den imot.
- Ok, omtrent riktig vekt. - Omtrent?
Den veier nøyaktig 6,732217 kilo. Jeg prøvde å la være å brife.
Kast den til meg.
- Nei. - Kast den til min høyre hånd.
Motvekt. Jeg tar den imot akkurat i det øyeblikket jeg setter ned venstre fot.
Jeg forstår, men det er for ustabilt.
- La meg gi den til deg. - Nei.
Du har en mye bedre sjanse om jeg legger den i hånden din.
Om det går galt, blir du truffet av eksplosjonen.
- Da må vi gjøre det riktig, da. - Jeg forbyr dette, Ruby.
- Ja, du kan jo prøve. - Du forstår ikke. Det er en smartmine.
Den overvåker alt, enhver betydelig forandring.
Blir jeg bekymret, går blodtrykket mitt opp.
- Vet ikke hvor mye jeg har å gå på. - Ikke bekymre deg, da.
Skal vi telle til tre?
- Hør på meg. - Ikke diskuter. Blodtrykket.
Om dette ikke går... Du er modig.
Og du er fantastisk. Og jeg tilgir deg for at du er kjempedum.
Greit.
Og om dette går,
kommer jeg til å være kjempesur, veldig lenge.
Ikke så lenge, skatt. Du står på en landmine.
- Telle til tre? - Nei, vent.
Jeg trenger noe mer rytmisk.
Jeg trenger en rytme, som en sang. Syng sangen.
- Sangen? - Sangen.
-"Over the sea to Skye." På ordet "Skye"... - Den er om Bonnie Prince Charlie.
- Den er søt. Kom an. - Den er søt og trist.
Om soldater som slåss. Men trist, som en vuggesang. Og det stemmer.
- Sanger om soldater burde være triste. - Jeg er klar. Slutt å bable.
Ok. Skal vi danse, Ruby?
Ok.
- Lysene beveger seg. - Det er greit, riktig og fint.
Det er ettervirkningen. Må bare konsentrere meg.
- Slappe av. - De beveger seg.
Ikke snakk om det.
Jeg gikk ned på stranden. Der sto hun. Høy og mørk ved en lund.
"Himmelen er for stor. Jeg er redd", sa jeg.
Hun svarte: "Livet har så mye mer å betone enn månen og presidentens kone."
Ok, jeg tror det var det.
Det var nære på.
Ingen feilmargin.
Vet du hva som er fint med ingen feilmargin?
Ingen flere feil.
Takk, John Francis Vater.
DØDSÅRSAK - BLIND
Hei, jeg heter John Francis Vater, avdød. Jeg beklager tapet.
- Stemmeaktivert. - Dette er levningene mine.
Når det måtte passe, gi dem tilbake til foreldrene mine, Agnes og Millicent Vater.
Bare be om adressen.
Hei, John, snakker jeg til en KI?
Jeg er en KI-rekonstruksjon av avdøde John Vater.
Typiske deler av min tidligere personlighet er tatt med her.
Stort kyss.
Hva skjedde med deg?
Jeg ble humant terminert da den dødelige tilstanden, blindhet, ble oppdaget.
- Blindhet er ikke dødelig. - Du sa det til en død, blind fyr.
Hvem terminerte deg, John?
Jeg ble spart for ytterligere lidelser av en automatisk ambulanse.
Min restitusjon oversteg de akseptable grensene for den budsjetterte konflikten.
- Beklager. Drept av en ambulanse? - Livet er billig.
Pasienter er dyre.
- Villengard-algoritmen. - Hva?
Villengards kampprodukter er utstyrt med KI.
Algoritmen bevarer en kampstyrke rett over det akseptable antallet falne.
Du fortsetter å slåss, dø og kjøpe.
Saniteten optimaliserer tapstallene for fortsatt konflikt.
Krig er forretninger, og forretningene går strålende.
Hyggelig å møte deg.
- Stort kyss. - Pappa?
Er pappa der? Jeg hørte ham.
- Hallo, der oppe. - Går det bra? Trenger du hjelp?
- Jeg ser etter pappa. - Hvordan kom du...
- Hvorfor kom du hit? - Han sendte en melding.
Jeg kan avlese et geo-merke. Hvor er han? Hvor er pappa? Jeg hørte ham.
Burde ikke du ha lagt deg?
Hva gjør en unge som deg i en så fæl krig som dette?
Pappa fikk en spesialtillatelse.
- Det er bra, hva? - Fordi mamma ble hentet.
- Hva ble hun? Hentet? - Hun ble hentet av Gud.
Han var så glad i henne at hun ble hentet tidlig. Hun er en engel i himmelen.
Vi skal ses igjen en dag. Pappa forklarte det. Hvor er pappa?
Dette er Ruby. Og jeg heter doktoren.
- Det er ikke et navn. - Jo.
Og jeg er ikke engang doktor. Folk nevner det vanligvis ikke. Du er flink.
- Jeg heter Splice. - Flott navn. Jeg elsker det!
- Bare Splice? - Splice Alison Vater.
Splice Alison Vater, du er identifisert
- som John Francis Vaters pårørende. - Pappa!
Jeg er en KI-rekonstruksjon av din avdøde far.
- Jeg kondolerer. - Nei.
- La oss sørge... - Nei. Vent!
- Pappa! - Vent.
- Pappa! Slipp meg! - Nei, vær så snill, Splice.
- Om jeg gjør deg opprørt... - Ruby.
- Nei. - ...kan jeg komme tilbake senere.
- Stort kyss. - Pappa!
- Slipp meg! - Ruby.
Se på foten hans! Se hva han står på.
Ser du det? Hva han står på?
Ok? Doktor, er alt i orden?
Det er bare adrenalinet. Må kontrollere det.
Det går ned. La oss få det ned. Ned. La det gli ned.
Hva skjer, doktor?
Jeg.
Jeg skjer.
Jeg er sprengstoffet.
Jeg har dere i sikte!
- Jeg kan ta dere der dere står. - Nei.
Forstår dere? Vis at dere forstår.
- Vis at dere forstår! - Jeg forstår. Vær så snill.
Han står på en landmine.
Jeg er fullstendig klar over hva han står på.
- Går det bra, Splice? - Jeg er her. Jeg prøver å finne pappa.
Jeg så ham. Han var et hologram. Hvor er han?
Jeg heter Mundy Flynn og er en ordinert anglikansk marinesoldat.
Hva gjør dere her ute?
Er dere sivile?
- En anglikansk hva? - Flott navn, Mundy.
Gift deg med Ruby og bli Mundy Sunday. Kom an, gjør det. Jeg ville ledd hver dag.
Hva er en anglikansk marinesoldat? Når fikk kirken en hær?
Det har den alltid hatt. Du lever i et blaff.
Kisten du har i høyre hånd.
Vet du at det er de hellige levningene etter en ordinert anglikaner?
Vet du at fjeset ditt ringer?
Likte du tatoveringen?
Jeg geo-merket deg. Jeg vet hvor du er. Kom tilbake hit.
- Gir du meg ordrer? - Hva? Det gjør jeg ikke.
Jeg er bekymret for tåkedronene. Kastarionerne kan angripe.
- Du bekymret? Du liker meg ikke engang. - Selvsagt gjør jeg...
Denne idiotiske lille krigen. Hvem slåss dere mot?
- Kastarionerne. - Å ja? Kastarionerne?
Kom igjen. Fortell meg om dem.
- Vi har aldri sett dem. - Hva?
De er i søla. Det er det vi tror. Noen av oss.
- Eller tåken. - Hva, bevisst søle?
- Jeg har ikke tid til dette. - Vet du hvor latterlig du lyder?
Jeg har møtt bevisst søle. Nydelige jenter.
Grinete, ja, men bare prøv å bli tråkket på av pattedyr.
Jeg må be deg om å slippe kista.
- La den falle. - Nei!
Gjør han det, utløser han minen.
- Den vil drepe ham! - Han er død.
Da du tråkket på minen, utløste du en nedtelling.
Den prøver å vurdere om du er et gyldig mål.
Om den ikke kan det, har den en avbruddssikring. Den sprenger likevel.
Slipp kisten.
Hvordan fungerer et brennoffer? Det er ingen eksplosiver i minen.
Brennofferet utløser en kjedereaksjon i personens DNA på kvantenivået.
- Du er eksplosivet. - Jeg er en tidsherre.
- Ikke et menneske, en tidsherre... - Doktor!
Jeg er en livsform fra en høyere dimensjon.
- Jeg er en kompleks hendelse i tid og rom. - Jeg er anglikaner.
Nei, hold opp!
Jeg er et større smell enn du forventer. Jeg er mer eksplosiv enn jeg ser ut til,
og vennen min, jeg vet hvordan jeg ser ut.
Send en kvantekjedereaksjon gjennom meg, og jeg knuser denne dumme slagmarken.
Alt sammen. På et øyeblikk, til støv.
- Det er ikke mulig. - Alt er mulig. Alt blir til en strand.
Skann meg.
Skann meg. Se selv.
Du kan sprenge halve planeten.
Kamper oppdaget.
- Skyt den! - Kamper oppdaget.
Algoritmen lar meg ikke!
- Hva er det? - Kamper oppdaget.
- Er det en robot? Hva er det? - Det er en ambulanse.
- Kamper oppdaget. - Hva?
- Hvordan kan den være det? - Stans den.
- Pasient funnet. - Stans den.
- Pasient funnet. - Du må stanse den.
Pasient funnet. Stå stille.
- Pappa. - Hei, Splice-jenta.
Kan jeg hjelpe deg med anger?
- Du vil kjenne et stikk. - Pappa!
Vil du se på gamle bilder så du husker de gode tidene?
Pasientnavn. Pasientnavn ukjent. Uidentifisert.
- Vitale verdier. - Nei, han er ikke et menneske!
- Få den vekk fra meg! - Vitale verdier.
Kamper! "Kamper oppdaget." Hun sa det.
- Gi meg våpenet. - Hva gjør du?
Kamper! Hører du ikke de nydelige kampene? Kamper denne veien! Kamper!
- Kamper! - Bli her, ok?
Se! Det er da vi så antilopen.
Kamper oppdaget.
Vent!
Skyt meg. Den må oppdage en skade, ellers vil den ikke behandle.
- Skyt meg. - Nei.
- Jo, det står på én. Bare ta armen min. - Nei.
Du må det. Kom an. Du klarer det! Skyt meg litt. Bare i armen.
- Den venstre, takk. - Ja, beklager.
Herregud! Er alt i orden?
Pasient funnet.
- Pasient funnet. - Ruby, kan du høre meg?
- Hva skjer? - Du vil kjenne et stikk.
- Hun skulle skyte deg. Jeg så det. - Pasient identifisert.
Ruby Sunday. Kalenderalder: 3082 år.
Nærmeste pårørende.
- Nærmeste... pårørende. - Hvem er min nærmeste pårørende?
Nærmeste pårørende.
- Nærmeste pårørende. - Det er ikke mulig.
- Nærmeste pårørende. - Det snør aldri her.
- Nei, det er Ruby. Dette har skjedd før. - Nærmeste... pårørende.
- Bare si meg hvem det er. - Det er bra. Snøen er bra.
Der det er snø, er det hå...
Den stoppet. Hvordan kan den det? Bare stoppe?
Vitale verdier faller. Dødsvurdering: 432 sekunder.
Pasient ikke-ordinert. Unnlatt å behandle.
Hun ville skyte deg.
Glem det. Se her. Sprenger den minen, eksploderer alt.
Jeg gikk på stranden... Høy og mørk ved en lund.
...stor. Jeg er redd... Hun svarte: "Livet har så mye mer å betone
- enn månen og presidentens kone." - Hei. Vær så snill.
Jeg skannet enheten og sjekket tallene. Du har rett.
Du vil sprenge et stort hull i alt. Du kan utslette alle anglikanere her.
- Hva skal vi gjøre? - Ruby.
- Vi gjør alt vi kan. - Jeg endrer ambulanseprotokollen.
Den kan vekke henne, men er ikke programmert til å hjelpe ikke-troende.
Minen nærmer seg slutten av nedtellingen. Vi har fem minutter. Sannsynligvis mindre.
Hva kan vi gjøre?
Overgi dere.
- Hva? - Overgi dere. Tap.
- Gi opp. - Selv om det var mulig, noe det ikke er,
om jeg kunne autorisere det, skrur det ikke av minen.
Jo.
- Hvorfor det? - Fordi det er deres landmine.
Pasienten er straks død. Vi sender tanker og bønner.
Nei. Hold opp, Ruby. Ikke gi deg. Jeg trenger deg fortsatt.
Jeg må snakke for å tenke og kan bare snakke med deg.
Mundy tror hun slåss mot kastarionerne. Hva tror du? Har du skjønt det?
- Jeg tror ikke Mundy har det. - Skjønt hva?
Denne gjengen kom for seks måneder siden?
De satte opp forsvaret og avfyrte varselsskudd.
"Pass dere. Vi kommer i fred." Ja?
Vi kunngjorde at vi var her. Standard prosedyre.
Hørte du det? De kunngjorde at de var her.
Og vet du hva det gjør? Det aktiverer Villengard-algoritmen.
Algoritmen for akseptable tapstall. Du fortsetter å dø og kjøpe.
Skjønner du det?
Skjønner du?
Det er ingen andre her. Dere erklærte krig mot en tom planet.
Det fins ingen kastarioner i søla eller tåken. Det fins ingen kastarioner.
Bare algoritmen
som bevarer akseptable tapstall stilt overfor ingenting.
Dere slåss mot deres eget utstyr.
Og det dreper dere i riktig mengde til at dere kjøper mer.
De fleste hærer ville merke at de slåss mot røyk og skygger, men ikke denne, Ruby.
Vet du hvorfor? De tror.
- Hold kjeft! - Tro!
Det magiske ordet som gjør at du aldri må tenke selv.
Bare overgi deg, Mundy. Bare stans...
og alt vil være over.
Bevis det.
Seriøst? Nå trenger du bevis, trosjenta?
Bare biskopen kan erklære en overgivelse, og biskopen trenger bevis.
- John Francis Vater, far og KI. - Ja.
Du må laste deg ned til Villengards kampmaskin
og finne bevis på at planeten er tom og at tapstallene drives av utstyret.
Send det til skanneren i Mundy Flynns hånd.
Det er umulig. Jeg er ikke forbundet med nettverket.
Men ambulansen er det. Og den er forbundet med meg.
Jeg er forbundet med deg. Hold tåta og google.
Det går imot min digitale protokoll.
Hør på meg. Samme hvor lite som er igjen av deg, er du fortsatt far.
Fra far til far, man skuffer dem aldri, hva?
Aldri noensinne. Til siste slutt.
Fra far til far, fra støv til støv. Ikke sant?
Han kan ikke. Han er bare en KI-simulant.
Jeg kommer tilbake. Puss tennene.
- Hvor mye er det igjen av nedtellingen? - Tre minutter, kanskje.
Vi sender tanker og bønner.
Det ordner det.
- Hvordan går det? - Den er beskyttet.
Jeg så tatoveringen.
- Hva? - Den på Posh Graham. Den var nydelig.
- Så du tatoveringen min på Posh Graham? - Selvsagt.
- Hvorfor? - Jeg ville se den.
Men hvorfor? Hvorfor kom du ut hit?
Hvorfor lette du etter meg? Canto.
- Liker du meg? - Selvsagt liker jeg deg.
Alle vet det. Bortsett fra Posh, han tror nå at jeg liker ham.
Den var øverst på låret. Du kunne advart meg.
Vent litt. Betyr det at du liker meg?
- Forsvar. - Hva er det? Hva skjer?
- Canto, snakk til meg. Gikk det bra? - Jeg har det bra. Hvordan har du det?
Hvor er du? Jeg kan ikke... er du skadd?
- Jeg har det bra. Og du? - Det gikk bra. Det var bare sjokket.
Canto.
Du er identifisert som Mundy Flynn, min yndlingsperson.
Her er en personlig beskjed til deg.
Om det skjer meg noe, vil jeg at du skal vite
at jeg elsker deg. Og ærlig talt, det er greit at...
du ikke elsker meg.
Beklager. Ja.
Det var leit med vennen din.
Det var min feil. Jeg distraherte ham.
Nei, det var ikke deg. Det var algoritmeovertredelsen.
Villengard-algoritmen beskytter seg. Ambulansen drepte ham.
Vi sender tanker og bønner.
Vi sendte pappa inn dit, og den kjemper imot. Se.
Tanker og bønner
Selvsagt er den beskyttet. En brannmur. Det burde jeg tenkt på.
- Hva skjer? - Algoritmen gjør alt for å beskytte seg.
- Hva som helst. - Antilope.
- John.
Antilope. Jeg så antilope. Vi så antilope.
Vi så antilopen sammen. Jeg husker det, pappa!
Antilope. Vi så antilope. Beklager.
Be datteren din løpe sin vei nå!
- Far til far. - Jeg er trygg hos pappa.
Trygg... Antilope... Kan ikke...
- For... - Pappa.
Forsøk på å forstyrre Villengard-algoritmen vil føre til bøter.
Hvor er John Francis Vater?
KI-en kjent som John Francis Vater, er identifisert som et fiendtlig virus
og er permanent slettet. Vi sender tanker og bønner.
Hør etter. Landminen vil straks utføre et brennoffer.
Om du ikke er målet, gå unna.
- Begynn å løpe. - Det er ingen vits.
- Siste nedtelling starter. - Løp, begge to!
- Ti, ni... - Vi kommer ikke langt nok.
- ...åtte... - Hvor er pappa?
- ...sju... - Jeg går ikke uten ham.
- Jeg går ikke uten deg. - ...seks...
- Jeg er så lei for det. Det er over. - ...fem, fire...
Beklager, Ruby.
- ...tre... - Jeg er så lei for det.
...to, én.
Stort kyss.
- Antilope... Far til far... Støv til støv... - Stort kyss.
- Virusalarm. Virus... - Stort kyss.
Stort kyss. Stort kyss.
Pasient funnet.
Du vil kjenne et stikk.
Gjenopplivingsprotokoll iverksatt.
Stort kyss.
- Stort kyss. - Hvordan?
Ruby. Er alt i orden?
- Hva skjer? - Faren din, som er i himmelen.
- En slags himmel, i hvert fall. - Antilope... Puss tennene...
Villengard-algoritmen. Hele Villengards våpenindustri
fikk akkurat juling av denne ungens far!
- Doktor. - Ruby!
Hvorfor ligger du her og går glipp av det beste?
En krig ble stanset og måtte legge seg uten kveldsmat.
- Jeg... Hva skjedde? - Det er vanskelig å oppsummere.
Dette var for spennende for en dagbok. Det kunne skrives med trommer.
Kan man skrive dagbok med trommer? Jeg kan det.
Vent...
Den 5. oktober.
Jeg sendte jentas far inn i programmet for å ta seg en kikk.
Bare for å se etter bevis, og han må ha vært veldig sur.
For nå har hele Villengards sentralenhet blitt overvunnet av farskraft.
Faktisk, Villengard... Bare vent til pappa kommer hjem.
Det holder. Videre, Ruby.
Nei, vent. Vi har bare hatt to fantastiske minutter.
Ja, to minutter. Ingen somling. Det er mange universer å se.
Og for å være ærlig suger levetiden din.
Greit. Kom hit, Splice. Det er utrolig leit med faren din.
- Hvorfor sier du det? - Fordi han er borte nå.
Men jeg vet at Mundy skal ta godt vare på deg.
Han er ikke borte, dummen.
Han er bare død. Han er ikke borte.
Det stemmer. Det er helt riktig. Behold troen, Splice.
Trodde ikke du likte tro noe særlig.
Det at jeg ikke liker det, betyr ikke at jeg ikke trenger det.
Farvel. Jeg skal komme innom nå og da.
Jeg liker fiskepinner med vaniljekrem best.
- Kom, Ruby. - Ja, beklager at vi må dra så fort.
Men han må nok skiftes på. Ha det!
- Tror du hun vil klare seg? - Splice?
Hun blir nok president et sted.
- Frem til det har hun Mundy og faren sin. - Men faren er død.
Jeg vet det. Han er ikke borte, og det er søtt og sånn.
Men han er faktisk, virkelig død.
Til slutt dør vi alle sammen. Det fins knapt noe tid vi ikke er døde.
Det er bra også. Vi må holde farten oppe. Ellers blir ingenting gjort.
Det å dø definerer oss. Snø er ikke snø før den faller.
- Snø. - Ja, snø.
Alle smelter bort til slutt. Men noe blir igjen.
Den beste biten, kanskje.
En trist gammel mann sa en gang til meg:
"Det som overlever oss, er kjærligheten."
NESTE GANG
- Vi er i Wales. Praktfullt. - Hvem er hun?
Doktor.
Hvor er doktoren? Hvor er han?
En kvinne følger etter meg.
- Hvem er hun? - Jeg vet ikke!
- Gale-Jack er løs. - Hva i helvete har du gjort?
Oversatt av: S. Marum