Усе гаразд. Я тут.
Привіт.
Думала, ти поїхала додому.
І пропустила цей класний плейлист? Ще чого.
Я б не лишила тебе з твоїм понівеченим хлопцем.
Колишнім хлопцем.
Ага.
Є новини?
Ні, він досі непритомний.
Ти казала «сирени» уві сні.
Невже?
Послати тобі їстівний букет?
Пробач мені, Девон.
Усе гаразд. Я тебе діймала.
Ні, не гаразд.
Я знаю, що таке «сирени». Я мала тобі відповісти.
Ти була зайнята.
І за все, що я тобі наговорила вчора.
Мені дуже...
дуже прикро.
Я не знаю, що зі мною таке.
Ну, ти стерво, тож...
Ти сказала те, що мені треба було почути...
Зробила мені послугу.
Що сталося...
коли ти стільки разів писала мені?
Ти справді хочеш знати?
Так.
У день, коли на прийомі в лікаря татові поставили діагноз,
йому не спалося, але він не пам'ятав,
чому йому не спалося, тому він будив мене всю ніч
і питав: «Що сказав лікар? Де мої ліки?
Що зі мною тепер буде?».
Ну і...
Що пів години він повторював:
«Що сказав лікар?
Де мої ліки? Що зі мною тепер буде?».
У нього був такий тупий вираз обличчя...
розгублений і наляканий, що мені зірвало дах.
Я просто кричала на все горло:
«Задовбав. Лягай спати, бляха».
Я дуже боялася, що скривджу його.
А він будив мене через пів години і питав те саме.
- Ти маєш забратися з того дому. - Знаю.
Я серйозно. Тобі треба звідти піти.
- Що він робитиме без мене? - Він ветеран. Має пільги.
У мене нова робота. Я скинуся, щоб ти звідти пішла.
Що за нова робота?
Кікі мене підвищила.
Керуватиму фондом у Нью-Йорку. Значно вища зарплата, безплатна квартира.
Ого, яка ти.
Вибач, це прозвучало по-злому, я...
Але я серйозно.
Яка ти.
Я пишаюся тобою, Сімон.
Поживеш зі мною в місті якийсь час?
Серйозно.
І що я робитиму?
А як щодо Палм-Біч?
Морґан сказав, що запросив тебе. Це чудова ідея.
Так, він красивий моряк, але ні.
Ідеальний стартовий наркотик. Їдеш на місяць, лишаєшся назавжди.
Я не можу поплисти на яхті, Сімон. У мене навіть немає медичної страховки.
А що ти хочеш робити?
- Чого ти хочеш? - Ох, не питай. Ти звучиш, як Раян Ґослінґ.
Думаю, ти хочеш поплисти, хочеш сказати: «Так, Морґане».
Ну ж бо, спробуй.
Так, Морґане.
І
«Бувай, Брюсе».
Бувай, Брюсе.
Твоє життя
от-от стане дивовижним.
Ходи сюди.
СИРЕНИ
- Взуття? - Так.
«ПІСНЯ СИРЕНИ»
- Окуляри від сонця? - Теж.
- А сукня для гала? - Повернути Керолайн. Усе решта — геть.
Доброго ранку, місис Келл. Ваше смузі.
Дякую, Патріс.
Сьогодні в нас холодний прес із чорної вишні з водоростями й тархуном.
Що?
- Ваше смузі. Це чорна вишня... - Боже, ні, не сьогодні.
Не сьогодні.
Що значить усе в коробках?
Не знаю. Усі її речі в коробках.
Ого. А Міссі? Ти говорила з нею? Знаєш, що сталося?
Вона щойно сказала, що міс Кей наказала спакувати речі. Без деталей.
Може, вони збираються в Нью-Йорк абощо?
У Нью-Йорк із картонними коробками?
Мікейла радше помре.
Екстрені новини.
Місис Кей сказала підписати коробки «На благодійність».
Її речі жертвують.
Мабуть, Сімон звільняють.
Жартуєш?
Очманіти.
- Вийшло. Панування терору скінчилося. - Я зараз заплачу.
Дякую, Ісусе. Ти добрий. Милостивий бог.
Ходи сюди. Боже мій.
Поділюся цією новиною.
Так. Зевсе.
Грай «Святковий мікс Хосе».
Так, Зевсе.
Граю «Святковий мікс Хосе».
- Клас. Ну ж бо. - Так, сер.
Ура!
Ну ж бо. Молодці.
То йому більше не танцювати?
- Ага. - Прибуло підкріплення.
- Ми принесли каву. - Дай сюди.
І португальські фруктові тарти з місцевої пекарні.
- Не кажіть Патріс. - Дякую, Пітере.
Так, дякую, Цабе.
Є новини про пацієнта?
Так, він опритомнів, але ще сонливий.
У нього дві зламані ноги, зламана рука,
кілька зламаних ребер і струс мозку.
Нічого собі.
Ага. Кажуть, ми скоро зможемо його побачити.
- Я зачекаю тут. - Гаразд.
- То відвезти тебе в будинок? - Так, маю бути там, коли тато прокинеться.
Ти не проти?
Знаю, що вам двом є що обговорити, тому я за.
Як делікатно. Бувайте.
- Вони разом? Гарна пара. - Я працюю над цим.
Стараюся.
Острівна сваха, так?
Щоб продовжити нашу традицію моєї цілковитої ніяковості
при нашій зустрічі, я...
- Ми не мусимо про це говорити. - Я не знав про твого батька.
Про вашу історію, прийомні сім'ї.
Морґан розповів. Якби я знав,
то ніколи б не запросив його у наш дім, у твій дім. Вибач.
Більше ніяких вибачень.
Наскільки я розумію, його нехтування тобою було... немислимим.
І чомусь усі про це говорять.
- Вибач. - От знову.
- Так, ви... Чорт. - Досить.
Кажи, якщо щось буде потрібно, добре? Я поруч.
- Питання. - Так.
Знаєш, що сказала «питання»?
Хвилинку.
Морґане, о котрій завтра ти вирушаєш у Палм-Біч?
На світанку.
Як драматично.
А мене...
досі запрошено?
Так. А що? Хочеш поплисти?
Так, хочу.
- Ну, якщо немає... Якщо ти... - Ні, прошу.
Я буду радий твоїй компанії.
Добре.
Клас.
А світанок — це... Є конкретний час?
Чи я маю його відчути, як півень?
Приходь після гала, залишишся зі мною на ніч.
- Звучить непогано. - Гаразд.
Добре.
До зустрічі.
Усе, бувай.
Привіт, тату.
Я повернулася з лікарні.
Тату?
Рею?
Тату!
Що ти робиш?
Тату!
Тату.
Ой-йой, тату.
Агов.
Що ти робиш тут сам?
Я був не сам.
Твоя мама була тут.
Ага.
Відійдімо від краю.
Ходімо. Усе гаразд.
Усе добре.
Привіт, друже.
Ти мене чуєш?
Ох.
Обережно.
Ти в лікарні. Ти сильно впав.
Це... мої ноги?
Так, вони зламані.
Ще зламана рука та кілька ребер.
Але лікар каже, що ти маєш повністю відновитися.
Тобі дуже пощастило.
Клас.
Ось, попий води.
Сьорбати добре.
Слухайте, я дуже...
Я дуже вдячний, що ви тут.
Ой, але не ти.
Не ти. Не хочу, щоб ти тут була.
Охорона!
- Я хвилювалася за тебе. - Ти штовхнула мене.
- Що? - Ти штовхнула мене.
Був сильний поштовх, і він був від тебе.
Ні, ти наплутав.
Я падав,
а тоді ти була наді мною, і в тебе були крила.
- Ти був п'яний. - Штовхнула мене, дивилася, як я падаю.
- Сміялася. - Я кликала на поміч, якщо ти про це.
- Відьма! - Гаразд, заспокойся.
У тебе струс мозку, і ти приймаєш багато знеболювальних.
Покажи йому свої крила.
- Покажи йому, хто ти насправді! - Гаразд.
Ну все, досить.
Слухай, вона не хоче виходити за тебе, ясно?
Це її право.
Я не розумію. Вона це зробила.
Ні, ти.
Тобі треба поводитися чемно, або в тебе будуть проблеми зі мною.
Вибач, Пітере.
- Усе тіло болить. - З тобою все гаразд.
Ось, сьорбни.
Тату, ти бачив Рея?
Кого?
Рея, тату. Мого друга Реймонда.
Він не в гостьовому будинку і, схоже, не спав там.
- Ти не знаєш, де він? - Ні.
Він не прийшов учора додому?
- Звідки мені знати? Він твій хлопець. - Він не мій хлопець.
Я на цьому наголосила.
- Обдурила мене. - Учора на пляжі.
Чорт! Ходімо.
- Куди ми йдемо тепер? - Ходімо. Нам треба сюди.
- Девон. - Вибач.
О ні.
Може, пішов купатися?
Хто така Еллі?
Дзвонила 49 разів.
Господи.
Його дружина.
Може, він вернувся в Баффало?
Без телефона, без ключів, без гаманця і без штанів?
Я не знаю.
Учора я сказала, що мені буде краще, якщо він втопиться.
Це не смішно. Думаєш, він...
Той хлопець? Нізащо.
Йому б не стало духу.
А якщо він заплив задалеко і просто тримається на воді
за кілометри від берега?
О, це Еллі.
Тату, ні. Тату!
- Привіт. Я Брюс. - Привіт. Хто це?
Еллі, привіт. Здоров, дівчинко.
Давно не чулися. Як справи?
Девон? Чому телефон Рея в тебе?
Це телефон Рея?
Це... Я...
Якщо чесно, я знайшла його на пляжі.
Я так і знала.
Він з тобою, правда?
Я...
Ти зникаєш. Ти не з вайфаю?
Не чую тебе.
Не бреши мені.
Ви разом.
Я...
Мені дуже шкода, Еллі.
Але я справді не знаю, де він. Я не можу...
- Не можу його знайти. - Я знаю, де він.
Він на острові з довбаною шльондрою.
Сімон, привіт і доброго ранку.
Дивіться всі, це Сімон.
Привіт, Сімон.
Що з вами таке?
Такий прекрасний день.
Так, сонце яскраве, небо величне. Хтозна, що принесе цей день.
Може, славу.
Якось моторошно.
Де Кікі?
На репетиції.
Так. Я іду в тому напрямку. Ходімо разом, добре?
- Так. - Добре.
Оновлений список вам на затвердження, місис Келл.
Чудово, дякую.
Обидві ноги?
Стегнова кістка в одній, але з ним усе буде добре.
Боже, бідний Ітан.
- Він мав би померти. - Він однаково прийде на вечірку?
- Привіт, Сімон. - Привіт, дівчата. Вибачте за запізнення.
- Куди мені стати, Кікі? - Ти мені тут не потрібна.
Зачекай у своїй кімнаті.
Як я дізнаюся, де мені стояти?
Ти ж хочеш мене попереду, раз я вже в керівництві?
Чули хороші новини?
Я керуватиму фондом.
- Справді? - Сімон, ти...
Дякую.
Роби, як я прошу, Сімон.
Добре.
- Так, добре. - Дякую.
Отже, початкова позиція така ж, як минулого року.
Пітере, не виглядай таким нещасним.
Я нещасний.
Можеш посунутися на 15 см ліворуч?
Я знаю, де стояти. Я роблю це змалку.
Наші гості заходитимуть тут, як завжди.
Вітальна черга тут, ви троє зустрічаєте гостей.
Рука, рука, рука. Усмішка, усмішка, усмішка.
Ми з Пітером будемо там.
Так, рука, рука, рука. Усмішка, усмішка, усмішка.
- Шампанське, шампанське, шампанське. - Тоді Пітер виступає зі вступним словом.
- Тобі нагадати рядки? - Ні.
А тоді Пітер представляє мене,
і я виголошую щорічний тост на гала.
- Оплески, оплески, оплески. - У нас є дорожній манеж?
- Що? - Щойно дізнався.
Сара й Рорі приїдуть.
З парами і немовлям. Питають, чи є у нас дорожній манеж.
- Ми можемо дістати такий манеж? - Звісно, сер.
- Що таке дорожній манеж? - Розкладне портативне ліжечко, що...
- Приїдуть твої діти? Куди? - Сюди. Я запропонував послати їм літак.
- Я казав тобі вчора. - Не казав.
- На нашому гала буде якесь дитя? - Не якесь, а наше.
Малюк може бути у вітальній черзі. Як колись. Уся сім'я.
Вони знайдуть вечірнє вбрання так швидко?
Я сказав їм одягти будь-що.
Алло, привіт.
Так.
Так, вона дуже рада.
Ми обоє дуже раді.
Хосе, ходімо зі мною до Сімон.
Залюбки.
- Пора йти. - Кікі, це не...
- Усе не так, як здається. - Прошу, піди тихо.
Але це не точне відображення подій.
Я відштовхнула його. Я втекла.
- Немає значення. - Це він мене поцілував.
- Я була приголомшена, як і ви. - Ні, ти не така приголомшена.
- Я не знала, що може так боліти. - Між нами нічого нема.
- Він зробив помилку й одразу ж визнав її. - Тоді чому ти приховала це від мене?
Бо я знала, як це вас засмутить.
А я, власне...
Я живу так, щоб вас не засмучувати.
Що ж...
Кікі, будь ласка.
Будь ласка, я... Я стежила за ним, як ви просили,
і він мене побачив.
Ви ж знаєте Пітера.
Так ви познайомилися. Він і до вас чіплявся.
Джоселін не була моєю подругою.
Ти моя найкраща подруга, а тепер загроза моєму шлюбу.
Ти наражаєш на ризик усе, що я збудувала, тому маєш піти.
Кікі, будь ласка.
Хосе дасть тобі папери про звільнення
й оновлену угоду про нерозголошення на підпис.
І ми більше ніколи й ні з ким про це не говоритимемо.
Кікі, будь ласка.
Будь ласка, не треба.
Можна мені твій телефон?
І фото.
Кікі, ви мене вбиваєте.
Мені дуже шкода.
Хосе, забереш її?
На острові лише чотири готелі. Його немає в жодному.
- Ай! Дивись, куди тикаєш. - Вибачте, містере Дьюїтт.
Він не в лікарні. Я б його побачила. Де він у біса?
Як тобі цей костюмчик?
Ох, тату...
Тобі дуже гарно.
- Це не занадто? - Ні.
Те, що треба. Ти такий ошатний.
Хочете побачити варіанти поясів і краваток?
Так, подивимося. Дякую, Кенні.
О котрій сьогодні початок?
Фуршет перед гала о 17:00.
Коли поїдемо додому?
За планом завтра.
Але я маю тобі дещо сказати.
Ой-йой.
Ні, новина хороша, я думаю.
- Я зустріла одного хлопця на острові, і... - Ти і твої чоловіки весь час.
Це було грубо.
Можна продовжувати?
Його звати Морґан, він
капітан великого корабля, і він запросив мене в подорож.
Моряк, ге?
Так, подорож десь на місяць.
На місяць?
- Забудь. - Секундочку.
Ні, це дурна ідея.
Він тобі подобається?
- Я не можу лишити тебе самого. - Авжеж, можеш.
- Хто даватиме тобі ліки? - Мінвет.
Присилатимуть мені додому. Заповню кілька форм.
Ти не виходитимеш надвір. Пиячитимеш і куритимеш.
Те, як я проводжу решту своїх років, моя справа, тому відчепися.
Їдь.
Твоя сестра розкидається багатіями.
Ти мені нічого не винна.
Гаразд, містере Дьюїтт.
Вибирайте.
Прекрасний вибір.
Зараз принесу кишенькову хустинку.
Ти серйозно?
- Протримаєшся місяць? - А що такого?
Усе буде добре.
Це ж лише місяць, правда?
Отож-бо.
Я люблю тебе, Сімон.
Тату.
Я Девон.
Усе гаразд?
Я знаю, ми говорили про щось важливе...
важливе для тебе.
Але я...
Усе гаразд.
- Усе гаразд. - Вибач.
Нестрашно.
Я в пеклі.
О, Міссі, привіт.
Що відбувається?
Я допоможу спакуватися.
Ну що ж, рушаймо.
Хочеш їхати під музику?
Сімон?
Як ти там позаду, Сімон?
Гаразд.
Тату, я сказала тобі перевдягтися.
Я вирішив одягти це.
Що в біса відбувається? Чому нас виганяють?
Боюся, твою сестру звільнили, тож я відвезу вас на пором.
Що?
- Як це? Її звільнили? - Ага.
Сімон, що сталося?
Сімон.
- Що ти з нею зробив? - Я? Нічого.
Мабуть, у неї шок.
Ця робота була її особистістю. Чому її звільнили?
- Через якусь крадіжку. - Крадіжку?
Сімон і жуйку б не вкрала. Вона ніколи не встрявала в халепу.
Чорт, це поліція. Алло?
Ми їдемо на гала?
Отже...
Ні.
Вибачайте.
На жаль, ні. Але знаєте що? Там однаково буде невесело, тож...
То я не зустрінусь із Джимом Келлі?
Агов, Девон.
Іду! Ні, це не вам. Іду. Ми зараз будемо. Чорт.
До побачення.
Хороші новини: Рей живий. Погані новини: він у витверезнику.
Зробимо зупинку біля відділку поліції?
Люди з Баффало вміють веселитися.
Маєте гарний вигляд, сер.
Дякую, Патріс. Ти бачила Хосе?
Здається, він виконує доручення місис Келл.
Я можу чимось вам допомогти?
Хотів попросити його забрати Рорі й Сару з аеропорту.
- Я казав, що вони приїдуть? - Так. Я в захваті.
Попросити Карла чи Едді їх забрати?
Ні, не треба. Я попрошу Сімон замовити машину.
Сімон там немає, сер.
Місис Келл звільнила її вранці.
Що зробила?
- Ти звільнила Сімон? - Так. То й що?
Я здивований. Чому?
Я їй не довіряю.
Хіба ти не вирішила підвищити її вчора?
Вона працює на мене, тому це моє рішення
і моя справа.
- Але я здивований, що ми це не обговорили. - А що обговорювати?
Ви близькі. Ви як сестри.
Її звільнення здається особливо черствим відразу ж після того,
як ми дізналися про її пекельне дитинство.
І її батько тут, ще й Ітан упав зі скелі.
Це трохи жорстоко, якщо чесно.
Вона вкрала мої сережки. Я спіймала її на гарячому.
Які сережки?
Оці.
Ти постійно позичаєш їй свої прикраси.
Ти одягаєш її, як ляльку. Їй немає сенсу їх красти.
Не знаю, чому вона зробила те, що зробила,
але вона зневажила мою власність і забрала собі моє.
Я цього не потерплю. Між нами все.
- То це кінець? Її немає? - Ти страшенно переживаєш за цю дівчину.
Мені здається, у неї добре серце.
У неї чудове серце.
І я таки люблю її, але не матиму, так, Піте?
Ми не завжди маємо те, що любимо.
Міс Дьюїтт. Заходьте.
- Слава богу. Витягни мене звідси. - Боже, Лілі, це ти? Лілі!
Кевін! Господи. Я скучила за тобою, мамцю.
Хотіла знайти тебе в інстаграмі, але посіяла телефон у ванні.
- Як іде порятунок із секти? Я непокоїлася. - Дуже добре. Що ти тут робиш?
Я не знаю. Просто намагаюся зробити цього жеребця своїм конем.
- Не дихай на мене. - Не дихаю.
Не треба.
Цього абсолютного короля викинуло на берег на весіллі, де я була вчора.
Він вийшов з води повністю голий,
як Деріл Ганна у «Сплеску».
На щастя, у нашому бюро знахідок є одяг для п'яниць.
Я казав, що не був п'яний.
- У мене була гіпотермія. - А в мене гіпотиреоз.
Уночі я мав найтравматичніший досвід у житті.
- Знову ця історія. - Візьму папери про звільнення.
- Я потрапив у зворотну течію. - Дякую.
В одну хвилину я на мілководді.
А в наступну — за милю від берега в цій шаленій течії,
і мене просто товче об каміння.
- Я думав, що помру. - Як драматично.
- Рада, що з тобою все добре. - А потім у мене було прозріння.
Темна течія — це ти.
Ти.
Ти мене якось притягуєш. Бо що я взагалі роблю на цьому острові?
Учора я ледь не зробив дружину вдовою,
ледь не лишив сина без батька — через тебе.
Ні, Рею. Я не кликала тебе на цей острів.
Ти сам вирішив приїхати. Ти вирішив плавати голим.
Ні. Це ти зробила зі мною.
Це ти винна.
- Дати йому ляпаса? - Я хочу додому.
Хочу бути з Еллі й Мейсоном. Це сенс мого життя.
Я хочу додому.
Я маю тобі дещо сказати, Рею.
- Ну вибач. Я думала, ти склеїв ласти. - Нащо відповідати на дзвінки мерцю?
- Вона дзвонила разів з 14. - Яка різниця, скільки вона дзвонила?
Не копай моє відро, козел.
- Хосе, допоможеш? - Так.
- Ми цим займаємося 30 років. - Хто заходить в океан голим?
Ти мені сказала.
Ти мене чуєш, Сімон?
Ні?
Я навіть не пам'ятаю, чому ми тут.
Я забуваю все, що хочу пам'ятати,
і пам'ятаю все, що хочу забути.
Наприклад, обличчя поліціянтки, яка прийшла тебе забрати.
І те, як вона сказала:
«Ви забули, що тут дитина?».
Я тебе не годував.
Я залишав тебе саму в кімнаті на так довго.
А коли ти кликала мене, я зачиняв двері.
Пробач мені, Сімон.
Пробач.
Слухай.
Девон їде,
і ми знову будемо тільки вдвох.
І... цього разу я впораюся краще.
Сімон.
Ідеальний час ти вибрала, щоб бути чесною з усіма на світі.
Бувай, Кевін. Побачимося.
Бувай, Ліл. До зустрічі.
Де Сімон?
Привіт.
Я саме думав про тебе.
Мені шкода, що тебе звільнили.
Я знаю, що це моя провина, і я все виправлю.
Я більше не хочу тут працювати.
Але...
перш ніж піти, маю дещо вам сказати.
- Так, Пітере, кажіть. - Де ти зараз?
Я їду в машині. Що таке?
Ти сам?
Ні, зі мною Брюс, і Девон,
і цей... нянька. Що таке? Вам щось треба?
Можеш вимкнути динамік?
Зачекайте.
Кажіть.
Так.
Так, звісно. Гаразд.
Вас зрозумів.
Вибачте, зміна планів. Мені треба повертатися.
- Ні, чекай. Я вийду. Сам доберуся додому. - Добре.
Що... Ти впевнений?
Бувай, Ді.
Обережно.
Привіт.
Ти бачила Пітера?
- Ні, місис Келл. Шампанського? - Ні. Знайдеш його?
Сидіть у машині, будь ласка.
Не виходьте. Я зараз повернуся.
Тату, сиди тут. Я піду пошукаю Сімон.
Бляха.
Сюрприз.
Наші плани на сьогодні в силі?
- Слухай, я... - О ні.
Я дуже хочу прийти. Чесно.
Але не можу.
А я так радів.
Наступного разу.
І дякую...
що був зі мною такий милий.
Я накупив свіжих фруктів, хотів приготувати тобі млинці.
Вибач, зараз повернуся.
Перепрошую, я на хвилинку.
- Що ти тут робиш? - Де Сімон? Вона тут?
Ні, я думала, вона вже на поромі з тобою.
- Ми її загубили. - Вона не з Хосе?
Ні, вона втекла.
До речі, і вистачило ж вам нахабства звільнити її.
- Прошу, знайди Пітера. - Добре.
Сімон не бере навіть безплатні зразки у «Трейдер Джо».
Вона гарує за все, що має.
І зараз вона в розпачі, бо поклоняється землі, по якій ви ходите, тупе стерво.
- Ти не знаєш, що кажеш. - Ви тут походжаєте, рятуєте птахів.
Кажете моїй сестрі, що їй тут місце, а ви їй подруга,
тоді все забираєте, бо вам так хочеться?
- Можна тихіше? - Хочете, щоб я говорила тихіше?
Гукни Хосе, будь ласка. Дякую.
Я вас розкусила з першого ж дня.
Атож. Я. Розкусила. Знаєте, хто ви?
У вас манія величі, ви очільниця секти, хвойда, шльондра і вбивця.
Усі знають, що ви зробили з Джоселін, дорогенька.
Джоселін Келл живе на острові біля штату Вашингтон.
Відлюдниця, яку не бачили на публіці понад десять років,
бо після розлучення їй спотворили лице пластичною хірургією.
Укол прошив артерію, стався некроз,
Тепер пів її лиця — мертва плоть, а одне око не бачить.
Це дуже сумно. Вона майже весь час в агонії.
Ми намагаємося поважати її приватність, не говорячи про неї публічно.
Ой.
Може, ти хочеш ще щось заявити перед нашими друзями,
доки Хосе тебе не випровадив?
Ні, це все.
Дякую.
Хосе тебе проведе.
- Де Хосе? - Я сама себе проведу.
Я все зробив.
- Молодець. Дякую, друже. - Нема за що.
Педро.
Ви точно хочете зробити це знову?
Точно.
Може бути неприємно.
Для цього в мене є ти.
Ага.
В інстаграмі торочить про млинці з беконом.
- Ні. - Весь час.
Дивовижно. Ви б ніколи не подумали...
Мікейло?
- Мені треба з тобою поговорити. - Я зайнята.
Зараз, будь ласка.
Перепрошую. Я зараз повернуся.
Звільніть нам кімнату, будь ласка. Дуже дякую.
Що таке важливе нам треба обговорити прямо зараз?
Я не щасливий.
Думаю, ніколи не був щасливий у цьому шлюбі.
Це через мою реакцію на приїзд твоїх дітей?
Визнаю, я здивувалася, але тепер я в захваті.
Я хочу їх побачити.
Ти систематично відмовляла мене
підтримувати стосунки з моїми дітьми понад десять років.
- Як би я не намагався переконати... - Боже, знову це?
Ти сам зіпсував стосунки з дітьми.
Це ти бігав за мною.
Ти кинув Джоселін.
- Ти дозволив їм демонізувати мене. - Я відпускаю тебе, Кікі.
Що ти таке кажеш? У нас там гала.
Вибач, що все так несподівано,
але коли я вже побачив, розбачити не можу.
Побачив що?
Ти збиралася провести решту дня, решту нашого життя,
зберігаючи фотокомпромат на мене в сейфі.
- Сімон тобі сказала. - Так. Сімон люб'язно попередила мене.
Так.
- А тепер ці фото знищено. - Я не збиралася нічого з ними робити.
Такий собі страховий поліс.
Хороші шлюби не потребують страхових полісів.
Наш потребує. Ти і твої адвокати постаралися.
Я кинула кар'єру заради тебе,
а ти дав мені шлюбну угоду, що цінує лише мої яєчники!
Пташник мій. Я хочу його собі.
Ніхто, крім мене, не знає, як дбати про птахів.
Сімон знає.
Не будь дурнем, який трахає помічницю.
Йдеться не про Сімон.
Йдеться про мене.
Я хочу любові та світла у своєму житті.
Я хочу відчувати, що мій шлях
на цій планеті насичений, і гідний,
і сповнений добра.
Ти ходяче кліше.
Я хочу, щоб тут бігали мої діти, мої онуки.
Може, навіть вирішу народити ще одну власну дитину. Хтозна?
Народження дитини тебе не омолодить, Піте.
Думаю,
цю розмову хай завершать наші адвокати.
Хосе?
Я...
Ні, я можу піти сама. Це...
Хіба ти не прекрасна в цій сукні, яку я тобі пошила?
Гей-гей.
У тебе справді прекрасний вигляд.
Підтверджую, міс Дьюїтт.
Приголомшливий.
Дякую, Хосе.
Перепрошую.
Ти як? Усе добре?
А ти?
Так.
Привіт.
Ой, а де...
де твоя сукня?
Що ти робиш?
Ти про що?
Ти тепер з Пітером?
Так, це сталося щойно.
У мене досі руки тремтять. Ми знайшли одне одного на пляжі.
Боже, як магніти.
У нас була ціла розмова, а в кінці
я сказала: «Ну все, прощавайте»,
а він сказав: «Зачекай, я маю тобі дещо сказати.
Здається, я тебе кохаю».
- І коли він це сказав, я... - А як же Мікейла?
А що Мікейла?
Якщо щось тягне тебе вниз,
відпусти.
Ого.
Ясно.
«Ого, ясно».
Чому ти кажеш це з таким... осудом?
Ти вкрала її чоловіка.
Він підкотив до мене. Не я почала. Мені що, не можна зайти у відчинені двері?
Ну, щасти тобі з дверима.
Девон, чекай. Ти чого?
Цей день дарує одні перемоги.
Мене не звільняють. Ти не їдеш додому з татом.
Морґан тут.
Він такий сексі в смокінгу.
Ти хоч уявляєш, як весело буде сьогодні?
Уявляю.
Я знаю, як весело буде.
Я поїду додому з татом.
- Девон, ти що. - Я хочу поїхати додому і дбати про тата.
Кинути коледж, щоб дбати про тебе,
найкраще рішення в моєму житті.
Ти навряд чи розумієш, як я пишаюся собою,
що це зробила.
Ти мене не покидала,
а я тебе не відпускала.
А тепер я мушу.
Нащо стільки драми? Це ж...
Не те що...
Розумієш? Не те що ми не бачитимемося.
Цієї осені в місті, розумієш?
Я привезу тебе літаком, підемо на педикюр.
- Подивимося виставу. - Звучить гарно.
Ага.
Добре.
Мені треба йти. Це...
Це дуже важливо, але
я тебе люблю.
Ти ж знаєш?
Я теж тебе люблю.
Бувай.
Прошу всіх зібратися.
І ми почнемо,
як колись починали,
з мого тосту.
За... всіх вас.
Не знаю, чи смачна.
Дві порції вершків і цукру.
- Клас. - Я запам'ятав.
Так. Молодець.
Ти хороша дівчинка.
Дякую, тату.
Я тебе пам'ятатиму.
Посадка завершується.
Тату, нікуди не йди, добре? Я зараз повернуся.
Можна мені підсісти?
Бачила, як ви сіли на пором, хотіла щось сказати.
Але не знаю, що саме.
Вибачте.
Мабуть.
За що?
За звинувачення у вбивстві
і в секті.
А ще за дрібну крадіжку.
Засоби гігієни і пара золотих кольє.
Вибачення прийнято.
Що тепер робитимете?
Ох, гадки не маю.
А ти?
Їду в Баффало з татом.
Але думаю, винайму власне житло.
Знаєте, як доросла.
Щоб було багато світла.
Зніми гроші з мого чеку.
Та це якось неправильно.
- Це ж 10 000 доларів. - У цьому світі халява — рідкість.
І поквапся, потім ще не приймуть.
Гаразд.
- Дякую, Мікейло. - Гей-гей.
- До речі, що таке «гей-гей»? - Та нічого.
Просто я так казала, і цю фразу підхопили.
Люди готові на все, коли ти місис Келл.
Просто диктуєш їм правила.
- Думаєте, моїй сестрі з ним буде добре? - Ні.
Але хто знає?
Впевнена, Джоселін так думала про мене, а я доволі довго протрималася.
Він аж через 13 років вирішив, що я чудовисько.
Ви не чудовисько, Мікейло.
Вона теж ні.
ЗА П'ЄСОЮ «ЕЛЕМЕНО ПІ» МОЛЛІ СМІТ МЕТЦЛЕР
Переклад субтитрів: Галина Шрам
ПАМ'ЯТІ МАРТІНА ФАРЕРА
ПАМ'ЯТІ ДЖЕННИ ШОВЛІН