Ta det lugnt. Jag är här.
Hej.
Jag trodde att du hade åkt hem.
Och missat den här otroliga spellistan?
Så klart jag inte lämnar dig här med din trasiga pojkvän.
Före detta pojkvän.
Ja.
Några nyheter?
Nej, han är fortfarande medvetslös.
Du sa "sirener" i sömnen.
Gjorde jag?
Vill du ha ett ätbart arrangemang?
Förlåt, Devon.
- Det är okej. Jag jävlades bara. - Nej, det är inte okej.
Jag vet vad "sirener" betyder. Jag borde ha svarat.
Du var upptagen.
Och allt det där jag sa i går också.
Jag är verkligen...
...verkligen ledsen.
Jag vet inte vad det är med mig.
Du är ju en bitch, så...
Du sa saker jag behövde höra, så...
Du gjorde mig en tjänst.
Vad hade hänt...
...när du messade så många gånger?
Vill du verkligen veta?
Ja.
Dagen för pappas läkartid, då han fick diagnosen,
kunde han inte sova, men heller inte minnas
varför han inte kunde sova, så han väckte mig under natten
och frågade:
"Vad sa läkaren? Var är mina mediciner?
Vad händer med mig nu?"
Typ...
Det var liksom
en gång i halvtimmen.
"Vad sa läkaren, Devon?
Var är mina mediciner? Vad händer med mig nu?"
Och han såg så dum ut och...
...vilsen och rädd, och jag blev helt jävla galen.
Jag skrek så högt jag kunde: "För helvete! Gå och lägg dig igen!"
Jag var rädd att jag skulle skada honom.
Men han väckte mig en halvtimme senare och ställde samma frågor.
- Du måste ut ur det där huset. - Jag vet.
- Du måste verkligen det. Du måste dra. - Hur ska han klara sig?
Som veteran får han förmåner. Jag har nytt jobb.
Jag hjälper till ekonomiskt så du kan flytta.
Vadå för nytt jobb?
Kiki har befordrat mig.
Jag ska leda stiftelsen i New York. Jag får löneökning, gratis lägenhet.
Nämen, se på dig.
Förlåt, det lät elakt, jag...
Hördu, jag menade det.
Se på dig.
Jag är stolt över dig, Simone.
Kom och bo hos mig i stan ett tag.
Ja.
- Vad ska jag göra där? - Palm Beach, då?
Morgan sa att han bjöd med dig. Vilken underbar idé.
- Han är en söt sjöman, men nej. - En perfekt inkörsport.
Åk bort en månad, stanna för evigt.
Jag kan inte segla iväg på en yacht. Jag har inte ens sjukförsäkring.
Vad vill du göra, då?
Vad vill du?
Fråga inte sånt. Du låter som Ryan Gosling.
Jag tror att du vill åka. Du vill säga: "Ja, Morgan."
Kom igen. Prova.
Ja, Morgan.
Och:
"Hej då, Bruce."
Hej då, Bruce.
Ditt liv
kommer snart att bli fantastiskt.
Kom hit.
- Skor? - Ja.
- Solglasögon också? - Solglasögon också.
- Galaklänningen? - I retur till Caroline. Övrigt ska bort.
- God morgon, mrs Kell. Din smoothie. - Tack, Patrice.
I dag har vi kallpressade häggbär med havskelp och dragon.
- Va? - Din smoothie.
- Det är kallpressade häggbär... - Herregud. Inte i dag.
Inte i dag.
Vadå "allt är nerpackat"?
- Jag vet inte. Allt är nerpackat där uppe. - Wow!
Missy, då? Pratar ni? Vet du vad som händer?
Hon sa bara att mrs K sagt åt henne att packa ner allt. Inga fler detaljer.
- De kanske packar för New York eller nåt? - Packar för New York i kartonger?
Michaela dör hellre.
"Senaste nytt.
Mrs K sa att kartongerna skulle märkas med Goodwill."
"Hennes saker ska doneras."
Simone får sparken.
- Driver du med mig? - Herrejävlar!
- Vi lyckades! - Nu gråter jag.
Skräckväldet är över!
Tack, Herren Jesus. Du är en god och barmhärtig gud.
Kom hit! Herregud.
- Nu ska jag dela den här nyheten. - Ja.
Zeus!
- Spela Joses partymix. - Ja, Zeus.
Spelar Joses partymix.
- Okej. Kom igen. - Ja, sir.
Kom igen!
Kom igen. Du vet hur man gör.
Så han kan aldrig dansa igen?
- Ja. - Förstärkningen har anlänt.
- Vi tog med kaffe. - Ge mig.
Och portugisiska fruktbakelser från lokala bageriet.
- Säg inget till Patrice. - Tack, Peter.
Ja, tack, Storpampen.
Har vi hört av patienten?
Ja, han är vaken, men groggy.
Han har två brutna ben, en bruten arm,
ett par brutna revben och hjärnskakning.
Oj!
Ja. De sa att vi får träffa honom snart.
- Jag väntar med dig. - Okej.
- Vill du fortfarande tillbaka till huset? - Ja, jag vill vara där när pappa vaknar.
Klarar du dig?
Ni har mycket att prata om, så det blir toppen.
Så diskret. Hej då.
- Har de ihop det? De är gulliga. - Jag jobbar på det.
- Ja, så är det. - Öns äktenskapsmäklerska?
Bara för att fortsätta vår tradition med att jag blir en tölp när jag ser dig...
- Jag... - Vi behöver inte prata om det.
Jag visste inte om din pappa. Allt som hänt, familjehemmet...
Morgan berättade och hade jag vetat det,
hade jag aldrig välkomnat honom i vårt hem, i ditt hem.
- Förlåt mig. - Snälla, inga fler ursäkter.
Jag har förstått
att hans försummelse av dig var
obeskrivlig.
Ändå pratar alla om det.
- Förlåt. - Nu sa du det igen.
- Ja, jag... - Sluta.
Säg till om du behöver nåt i dag, okej?
Jag finns här.
- Fråga. - Ja.
Du vet att du sa "fråga"?
Vänta, snälla.
Morgan, vilken tid åker du mot Palm Beach i morgon?
I gryningen.
Dramatiskt.
Och jag är...
...fortfarande inbjuden?
Ja.
Hurså? Vill du följa med?
Ja, det vill jag.
- Såvida det inte... - Nej, snälla.
- Jag vill gärna ha ditt sällskap. - Okej.
Coolt!
Så, i gryningen, är det... Är det nån bestämd tid?
Eller ska jag känna efter, som en tupp?
Kom efter galan och tillbringa natten med mig.
- Det låter bra. - Okej.
Okej.
- Vi ses sen. - Okej. Hej då.
Hallå, pappa!
Jag är tillbaka från sjukhuset.
Pappa?
Ray?
Pappa!
Vad gör du?
Pappa!
Pappa! Hallå!
Pappa?
Hördu?
Vad gör du här ensam?
Jag var inte ensam.
Din mamma var här.
Okej.
Nu backar vi från kanten.
Kom nu. Allt är okej.
Allt är okej.
Hej, kompis.
Hör du mig?
Okej.
Okej, ta det lugnt.
Du är på sjukhuset. Du ramlade från en hög höjd.
Är det... mina ben?
Ja, de är brutna.
Armen också och ett par revben.
Men läkaren säger att du kommer att bli fullt återställd.
Du har otrolig tur.
Fint.
Här, ta lite vatten.
Fint med barnmugg.
Hörni, jag...
Jag uppskattar verkligen att ni är här.
Nej, inte du.
Jag vill inte ha dig här. Gå.
Vakter!
- Jag har varit orolig för dig. - Du knuffade mig.
- Va? - Du knuffade mig.
Jag kände en stark knuff och den kom från dig.
Nej, du är förvirrad.
Jag föll.
Sen stod du över mig och...
- Du hade vingar. - Du var full.
Du knuffade mig, såg mig falla och du skrattade.
Jag skrek på hjälp, om det är det du menar.
- Häxa! - Okej, nu lugnar vi oss.
Du har hjärnskakning och får stora mängder smärtstillande.
Visa honom dina vingar. Visa honom vem du egentligen är!
Okej, nu räcker det med det där. Så...
Du, hon vill inte gifta sig med dig, okej?
- Det är hennes val. - Jag förstår inte...
- Hon gjorde det här. - Nej.
Du gjorde det här.
Nu får du uppföra dig,
annars får du och jag problem.
Förlåt, Peter.
Min kropp värker.
Du klarar dig.
Ta din barnmugg.
Pappa, har du sett Ray?
Vem?
Pappa, Ray. Min vän Raymond.
Han är inte i gästhuset och verkar inte ha sovit där.
- Du vet inte var han är? - Nej.
Kom han inte hem i går kväll?
- Hur ska jag veta det? Han är din pojkvän. - Hördu... Han är inte min pojkvän.
- Jag var tydlig med det. - Du lurade mig.
I går kväll, på stranden. Helvete! Kom.
- Vart ska vi nu, då? - Kom igen. Vi måste gå hitåt.
- Devon? - Jag är ledsen.
Åh, nej.
Han kanske simmar?
Vem är Allie?
Hon har ringt typ 49 gånger.
Herregud.
Hans fru.
Han kanske åkte tillbaka till Buffalo?
Utan mobil och nycklar och plånbok och byxor?
Jag vet inte.
Det sista jag sa till honom var att det vore bättre om han drunknade.
Det är inte roligt. Tror du att han...
Inte den grabben. Aldrig.
Han är för feg.
Tänk om han simmade ut för långt och trampar vatten flera mil från land?
Hördu, det är Allie.
- Pappa, nej. Pappa! - Hej!
- Hej. Vem är det här? - Bruce.
Nej, Allie. Hej. Tjena, tjejen.
Det var länge sen. Läget?
Devon? Varför har du Rays telefon?
Är det här Rays telefon? Det är... Jag...
Allvarligt.
- Jag hittade den på stranden. - Jag visste det.
Han är med dig, va?
Jag...
Du kommer och går. Har du inget wifi?
Jag hör dig inte.
Ljug inte för mig. Ni är tillsammans.
Jag...
Jag är ledsen, Allie.
Men jag vet inte var han är. Jag...
- Jag hittar honom inte. - Jag vet var han är.
Han är på en ö med en jävla hora.
Simone, hej och god morgon.
Se, allesammans. Det är Simone.
Hej, Simone!
- Vad är det med er? - Det är bara en så fin dag.
Ja, solen skiner, himlen är majestätisk... Vem vet vad dagen för med sig.
Kanske prakt.
Okej. Läskigt.
Var är Kiki?
På repetition.
Jag är på väg åt det hållet. Ska vi gå tillsammans?
- Ja. - Bra.
Den uppdaterade listan, mrs Kell. För ditt godkännande.
Toppen. Tack.
Båda benen?
- Lårbenet i ena, men han klarar sig. - Herregud. Stackars Ethan.
- Han borde vara död. - Kommer han fortfarande på galan?
- Hej, Simone. - Hej, Simone.
Hej, damer. Förlåt att jag är sen. Vart vill du ha mig, Kiki?
Du behövs inte nu. Kan du vänta i ditt rum?
Hur vet jag var jag ska stå?
Du vill väl ha mig på framsidan nu när jag ingår i ledningen?
Har ni hört den goda nyheten?
Jag ska leda stiftelsen.
- Ska du? - Simone, du har...
- Tack. - Snälla, gör som jag säger, Simone.
Visst.
- Visst. - Tack.
Okej, öppningspositionen är samma som förra året.
- Peter, sluta se så olycklig ut. - Jag är olycklig.
Kan du flytta 15 cm åt vänster?
Jag vet var jag ska stå. Jag har gjort det här sen barnsben.
Okej. Gästerna kommer in här som alltid.
Vi tar emot här och ni tre hälsar på gästerna först.
- Skaka, skaka, skaka. Le, le, le. - Peter och jag står där.
Ja, skaka, skaka, skaka. Le, le, le.
- Champagne, champagne, champagne. - Peter gör sitt inledningsanförande.
- Behöver du repetera replikerna? - Nej.
Sen presenterar Peter mig och jag utbringar en skål för galan.
Klapp, klapp, klapp.
Du, har vi nån lekhage?
- Va? - Jag fick precis veta.
Sarah och Rory kommer. De tar med sina makar och barnet.
De undrar om vi har en lekhage. Vi kan väl ordna en lekhage, va?
Javisst, sir.
- Vad är det? - En bärbar hage som...
Kommer dina barn?
- Vart? - Hit.
- Jag erbjöd dem planet. Jag sa det i går. - Det gjorde du inte.
- Ska vi ha ett spädbarn på galan? - Inte ett spädbarn, vårt spädbarn.
Han kan välkomna folk. Det blir som förr, med hela familjen.
Kan de ordna smoking på så kort varsel?
Jag sa åt dem att ta på sig vad som helst.
Hallå? Hej.
Ja.
Ja, hon är jätteglad.
Det är vi båda.
- Jose, följ med till Simones rum, tack. - Så gärna.
- Dags att åka. - Kiki, det här är inte...
- Det är inte som det ser ut. - Snälla, åk utan bråk.
Nej, det här visar inte hur det gick till. Jag stötte bort honom.
- Jag sprang. - Det spelar ingen roll.
Men han kysste mig. Jag blev lika chockad som du.
Du är inte lika chockad som jag. Jag har aldrig känt mig så sårad.
Det är inget mellan oss.
Han gjorde ett misstag och insåg det direkt.
- Varför sa du inget, då? - För att du skulle bli förkrossad.
Och faktiskt, så...
Mitt liv går ut på att inte göra dig förkrossad.
Nåja...
Kiki, snälla.
Snälla, jag...
Jag följde efter honom, som du ville. Han upptäckte mig.
Du vet hur Peter är.
- Ni träffades så. Han stötte på dig. - Jocelyn var inte min vän.
Du är min bästa vän,
och nu är du ett hot mot mitt äktenskap och allt jag har byggt upp.
Så du måste bort.
Kiki, snälla.
Jose ger dig uppsägningspappren och det nya sekretessavtalet i bilen.
Sen pratar vi aldrig mer om det här med någon.
Kiki, snälla.
Snälla, gör inte så här.
Kan jag få din telefon, tack?
Och fotot?
Kiki, du tar kål på mig.
Jag är verkligen ledsen.
Jose, kör du henne?
Det finns fyra hotell på ön. Han är inte på nåt av dem.
- Aj! Se upp med var du nålar, kompis. - Förlåt, mr DeWitt.
Jag hade sett honom på sjukhuset, så var fan är han?
Vad tycker du om utstyrseln?
Pappa!
Du är jättefin.
- Jag ser inte prålig ut? - Nej.
Du bär upp den. Väldigt snygg.
Vill ni se några maggördlar och flugor?
Ja, visa oss. Tack, Kenny.
När börjar grejen i dag?
Fördrinkar är klockan fem.
- När åker vi hem? - I morgon, är planen.
Men jag
vill prata om en sak.
Nej, det är bra, tror jag.
- Jag träffade en kille på ön och... - Du och dina ständiga män.
Oförskämt.
Får jag fortsätta?
Han heter Morgan, han är
kapten på ett skepp och han bjöd med mig på en resa med honom.
- En sjöman? - Ja, resan tar typ en månad.
En månad?
- Glöm det. - Vänta lite.
- Nej, det var en dum idé. - Gillar du honom?
- Jag kan inte lämna dig ensam så länge. - Jo, då.
- Vem ordnar dina mediciner? - Veterandepartementet.
De skickar hem dem om jag fyller i några blanketter.
Du kommer inte att gå ut. Du kommer att supa och röka.
Hur jag tillbringar mina återstående år är min ensak, så dra åt helvete.
Du borde åka.
Din syster har rika skitstövlar lindade runt lillfingret.
Du är inte skyldig mig ett skit.
Okej, mr DeWitt. Pest eller kolera?
Utmärkt val.
Då ska jag ordna en näsduk.
Menar du det?
- Klarar du dig en månad? - Ingen fara.
Jag klarar mig.
Ja, det är ju bara en månad.
Precis.
Jag älskar dig, Simone.
Pappa...
Jag är Devon.
Mår du bra?
Jag vet att vi pratade om nåt viktigt,
nåt som betyder mycket för dig.
Men jag...
Det är okej.
- Ingen fara. - Förlåt mig.
Ingen fara.
Jag är i helvetet.
Jaha, Missy. Hej.
Vad är det?
Jag ska hjälpa er packa.
Okej, då rullar vi.
Vill du lyssna på musik när vi åker?
Simone?
Mår du bra, Simone?
Okej.
Pappa, jag sa åt dig att byta om.
- Jag vill ha på mig det här. - Okej...
Hördu, vad fan händer? Varför blir vi utslängda?
Din syster blev dessvärre uppsagd, så jag ska ta er till färjan.
- Va? Vad menar du? Fick hon sparken? - Ja.
Simone?
Simone, vad har hänt?
Simone?
- Vad har du gjort med henne? - Jag? Inget.
- Hon måste vara i chock. - Jobbet var hela hennes person.
- Varför fick hon gå? - Nån stöld.
Stöld?
Simone skulle inte stjäla ett tuggummi. Hon har aldrig gjort nåt dumt.
Fan, det är polisen. Hallå?
Ska vi till galan?
Alltså...
Nej.
Beklagar.
Dessvärre inte. Men vet du vad, det hade ändå inte varit kul, så...
Så jag får inte träffa Jim Kelly?
Kom igen, Devon!
Jag kommer! Nej, inte du. Jag kommer. Vi är på väg. Fan!
Hej då.
Goda nyheter. Ray lever.
Dessvärre sitter han i fyllecell. Kan vi stanna till på polisstationen?
Ni Buffalo-människor vet hur man festar.
- Snyggt, sir. - Tack, Patrice. Har du sett Jose?
Nej, han går nog ärenden åt mrs Kell. Kan jag hjälpa till?
Jag vill att han hämtar Rory och Sarah på flygplatsen.
- Sa jag att de kommer? - Ja, vad spännande.
- Ska jag be Carl eller Eddy hämta dem? - Nej, jag ber Simone boka en bil.
Simone är inte där, sir.
Mrs Kell sa upp henne i morse.
Hon vadå?
- Har du sparkat Simone? - Ja, än sen?
Jag är förvånad. Varför?
Hon är opålitlig.
Hade du inte bestämt dig för att befordra henne i går?
Hon jobbar för mig, så det är mitt beslut
och min ensak.
Jag är förvånad att vi inte pratade om det.
- Vad ska vi prata om? - Ni står varann nära, ni är som systrar.
Det verkar känslokallt att sparka henne när vi precis har hört om hennes barndom,
hennes pappa är här, och Ethan har fallit från en klippa.
Det är ju lite monstruöst.
Hon stal mina örhängen. Jag tog henne på bar gärning.
Vilka örhängen?
De här.
Hon får låna dina smycken hela tiden.
Du klär upp henne som en docka. Varför skulle hon stjäla de där?
Jag vet inte varför hon gjorde det,
men hon var respektlös mot min egendom, tog det som var mitt.
Jag accepterar inte det, så det är över.
- Okej, så hon är bara borta? - Du verkar väldigt bekymrad.
Ja, jag tror att hon har ett gott hjärta.
Hon har ett underbart hjärta och jag älskar henne,
men kan inte behålla henne.
Vi får inte alltid det vi älskar.
Miss DeWitt. Kom in.
- Tack och lov. Ta mig härifrån. - Herregud, Lily, är det du? Lily!
Kevin! Jösses. Jag har saknat dig, bruden.
Jag försökte hitta dig på Instagram, men tappade mobilen i badet.
- Hur går sekträddningen? Jag var orolig. - Jättebra.
- Vad gör du här? - Jag vet inte.
- Jag vill bara ha den här hingsten. - Andas inte på mig.
- Nej, då. - Kan du sluta?
Den här kungen sköljde upp på bröllopet jag var på i går kväll.
Han kom upp ur vattnet helt naken, som Daryl Hannah i Splash.
Som tur är har vi upphittade kläder att ge fyllon.
- Jag var inte full. Det var hypotermi. - Jag har hypotyreos.
Jag hade mitt livs mest traumatiska upplevelse i går kväll.
- Den här historien igen. - Jag hämtar hans frigivningspapper.
- Jag hamnade i en ripström. - Tack.
Ena stunden är jag på grunt vatten
och nästa ett par kilometer från land, i en galen ström.
Jag kastas mot klipporna. Jag trodde att jag skulle dö.
Så dramatiskt. Skönt att du mår bra.
Sen fick jag en uppenbarelse.
Den mörka strömmen är du.
Du.
Du har en galen dragningskraft. Vad gör jag ens på den här ön, Devon?
Min fru blev nästan änka i går.
Min son blev nästan faderlös på grund av dig.
Nej, Ray. Jag bjöd inte hit dig.
Du valde att komma hit. Du valde att simma naken.
Nej, du gjorde det här mot mig. Du gjorde det här.
- Ska jag klappa till honom? - Jag vill hem.
Jag vill vara med Allie och Mason. De är mitt liv.
Jag vill åka hem.
Jag måste berätta nåt, Ray.
Jag är ledsen. Jag trodde att du var död.
- Varför svara i en död mans telefon? - Hon ringde 14 gånger!
Vad spelar det för roll?
- Sparka inte på min hink, din skit. - Jose, kan du?
- Vi har hållit på i 30 år. - Vem går ner i havet naken?
Du sa åt mig!
Hör du mig, Simone?
Inte?
Jag minns inte ens varför vi är här.
Jag glömmer allt som jag vill minnas,
och minns allt jag vill glömma.
Som polisens ansikte när hon kom för att hämta dig.
Och hur hon sa:
"Glömde du att det fanns ett barn här?"
Jag gav dig ingen mat.
Jag lämnade dig ensam i ditt rum så länge.
Jag stängde dörren när du ropade på mig.
Förlåt, Simone.
Förlåt.
Du...
Devon ska åka bort.
Då blir det du och jag igen.
Och
jag ska sköta mig bättre den här gången.
Simone?
Perfekt tajming att du väljer att vara ärlig mot alla just nu.
Hej då, Kevin. Vi ses snart.
Hej då, Lil. Vi ses nästa gång.
Var är Simone?
Hej.
Jag tänkte just på dig.
Jag är ledsen att du fick sparken.
Det är mitt fel och jag ska fixa det.
Jag vill ändå inte jobba här längre.
Men...
Innan jag åker, måste jag berätta nåt.
- Ja, Peter. Jag lyssnar. - Var är du just nu?
Jag är i min bil. Hurså?
Är du ensam?
Nej, jag är med Bruce och Devon och du vet... sköterskan.
Hurså? Behöver du nåt?
Ja, kan du stänga av högtalartelefonen?
Okej, vänta.
Prata på.
Ja.
Ja, visst. Självklart. Okej.
Ja. Uppfattat.
Förlåt, ändrade planer. Jag måste vända om.
Nej, vänta. Jag hoppar ur och tar mig hemåt.
- Okej. - Va? Är du säker?
Vi ses, D.
Var försiktig.
Hej.
- Har du sett Peter? - Nej, mrs Kell. Champagne?
Nej. Kan du leta upp honom?
Okej. Sitt kvar i bilen är ni snälla.
Kliv inte ur. Jag kommer strax.
Pappa, stanna där. Jag ska leta efter Simone.
Helvete.
Överraskning.
Så, ses vi i kväll?
- Du, jag... - Nej.
Jag vill verkligen följa med.
Jag kan inte.
Jäklar. Jag såg fram emot det.
Nästa gång.
Och...
Tack...
...för all din vänlighet.
Jag köpte en massa färsk frukt för att göra crêpes åt dig.
Ursäkta. Jag kommer strax.
Ursäktar ni en liten stund?
- Vad gör du här? - Är Simone här?
- Nej, hon skulle vara på färjan med dig. - Fan, hon är borta.
- Är hon inte med Jose? - Hon stack.
Förresten, hur vågar du sparka henne?
- Kan du hitta Peter åt mig? - Visst.
Simone tar inte ens gratisprover på Trader Joe's.
Hon jobbar häcken av sig för allt hon har.
Hon är förkrossad nu,
för hon dyrkar marken du går på, din dumma bitch.
Du vet inte vad du pratar om.
Du springer runt här och räddar fåglar,
säger till min syster att hon hör hemma här, att ni är vänner,
sen rycker du bara undan mattan?
- Kan du dämpa dig? - Ska jag dämpa mig?
Pinga Jose åt mig, tack.
Jag genomskådade dig redan första dagen. Det stämmer. Jag. Jag gjorde det.
Vet du vad du är?
Du är en megaloman, sektledare, slampa, hora och en mördare!
Ja, precis. Vi alla vet vad du gjorde med Jocelyn.
Jocelyn Kell bor på en ö utanför delstaten Washington.
Hon är en enstöring som inte visat sig offentligt på tio år.
Hon blev vanställd av plastikkirurgi efter skilsmässan.
En spruta träffade en artär. Det gav nekros.
Halva ansiktet är död vävnad och hon är blind på ena ögat.
Det är väldigt sorgligt. Hon har ofta värk.
Vi försöker respektera hennes privatliv genom att inte tala öppet om det.
Jaha.
Har du nåt mer att ventilera
inför våra vänner innan Jose följer dig ut?
- Nej, det var allt. - Tack.
Jose visar dig ut.
- Var är Jose? - Okej, jag hittar ut själv.
- Det är gjort. - Bra jobbat.
- Tack, min vän. - Självklart.
Pedro.
Vill du verkligen göra det här igen?
Jag är säker.
Det kan bli stökigt.
Därför har jag dig.
Ja.
- På Instagram säger han "baconpannkakor". - Nej.
- Han säger det hela tiden. - Otroligt. Man kan inte tro...
Michaela.
Jag måste prata med dig.
- Jag är mitt uppe i nåt... - På en gång.
Ursäkta mig. Jag kommer strax.
Kan ni ge oss rummet, är ni snälla? Tack så mycket.
Vad? Vad är så viktigt att vi måste ta det nu?
Jag är olycklig.
Jag har nog aldrig varit lycklig i vårt äktenskap.
Gäller det min reaktion på att dina barn kommer?
Jag erkänner att jag blev förvånad, men nu är jag glad.
Det blir kul att träffa dem.
Du har systematiskt avrått mig
från att veta av mina egna barn i över ett årtionde.
- Jag har försökt övertyga... - Herregud! Det här nu igen?
Du förstörde relationen till dina barn.
Du stötte på mig.
Du lämnade Jocelyn. Du lät dem demonisera mig.
Jag lämnar dig, Kiki.
Vad pratar du om? Vi är mitt i galan.
Jag är ledsen om det här kommer plötsligt, men jag kan inte radera vad jag sett.
Sett vadå?
Du tänkte tillbringa resten av dagen, resten av våra liv,
med komprometterande foton på mig gömda i ett kassaskåp.
Simone berättade.
Ja, Simone brydde sig tillräckligt om mig för att varna mig.
Ja!
Och nu är fotona förstörda.
Jag tänkte inte göra nåt med dem. Det var bara en försäkring.
- Bra äktenskap behöver ingen försäkring. - Vårt gör det.
Det är din och dina advokaters förtjänst. Jag offrade min karriär.
Du gav mig ett äktenskapsförord som bara värdesätter mina äggstockar!
Voljären är min. Jag vill ha den. Endast jag vet hur man sköter fåglarna!
Simone vet.
Var inte idioten som knullar assistenten.
Det handlar inte om Simone.
Det handlar om mig.
Jag vill ha kärlek och ljus i mitt liv.
Jag behöver känna att min resa
på den här planeten har varit rik och meningsfull,
och full av godhet.
Du är en vandrande klyscha.
Jag vill att mina barn, mina barnbarn, springer runt här inne.
Jag kanske till och med väljer att skaffa flera barn. Vem vet?
Ett barn gör dig inte yngre, Pete.
Ja, jag tror
att våra advokater borde sköta resten av samtalet.
Jose?
Jaha, jag...
Nej, jag hittar ut själv. Det är...
Så vacker du är i klänningen jag lät sy upp åt dig.
Hey hey.
Du är verkligen fin.
Jag instämmer, miss DeWitt.
Förtjusande.
Tack, Jose.
Ursäkta mig.
Allt väl?
Du, då?
Ja.
Hej.
Hördu, var är...
Var är din klänning?
Vad sysslar du med?
Vad menar du?
- Är du med Peter nu? - Ja, det liksom...
Det hände precis nu.
Mina händer skakar fortfarande. Vi fann varann på stranden.
Herregud, som magneter.
Vi hade ett långt samtal. När vi avslutade, sa jag:
"Okej, hej då."
Då sa han:
"Vänta, jag måste berätta en sak. Jag tror att jag är kär i dig."
- Och när han sa det, så... - Michaela, då?
Vadå, Michaela?
Om det inte är till nytta för dig,
släpp det.
Wow.
Okej.
"Wow. Okej."
Varför låter du så
fördömande?
- Du tog hennes man. - Han stötte på mig, inte tvärtom.
- Borde jag inte gå in genom en öppen dörr? - Ja, okej.
- Lycka till med den där dörren. - Vänta. Kom igen!
Den här dagen har varit en seger.
Jag får inte sparken. Du åker inte hem med pappa.
Morgan är här. Han är urläcker i smoking.
- Fattar du vilken kul kväll det här blir? - Ja, jo, det gör jag.
Jag fattar vilken kul kväll det blir. Jag åker hem med pappa.
- Devon, kom igen. - Jag vill åka hem och ta hand om pappa.
Att lämna college för att ta hand om dig
är det bästa jag nånsin gjort.
Du förstår nog inte hur stolt jag är över mig själv
för att jag gjorde det.
Du övergav inte mig
och jag släppte inte taget om dig.
Men nu måste jag det.
Varför låter du så dramatisk?
Det är inte som...
Du vet, det är ju inte som om vi inte kommer att ses i...
...i höst, i stan, du vet?
Jag flyger dit dig, så kan vi gå och få pedikyr.
- Se nån föreställning. - Det låter bra.
Ja.
Okej.
Jag måste gå. Det här är...
Det är liksom en stor grej, men...
Jag älskar dig.
Förstår du det?
Jag älskar dig också.
Hej då.
Låt oss samlas.
Och vi börjar
som vi brukade börja,
med min skål.
Skål
för er alla.
Jag vet inte om det är gott.
Två mjölk, två socker.
- Gott. - Jag mindes.
Ja. Bra jobbat.
Du är en snäll tjej.
Tack, pappa.
Jag kommer att minnas dig.
Sista utrop för ombordstigning.
Pappa, sitt kvar här. Jag kommer strax.
Får jag sätta mig?
Jag såg dig gå ombord och ville säga nånting.
Jag vet inte vad, exakt.
Förlåt.
Antar jag.
Förlåt för vad?
Mordanklagelser
och påståenden om en sekt.
Du vet? Ringa stöld.
Toalettartiklar och ett par guldhalsband.
Ursäkten godtas.
Vad ska du göra nu?
Herregud, jag har ingen aning.
Du, då?
Buffalo med pappa.
Men jag skaffar nog eget boende.
Du vet, som en vuxen.
Nånstans med ljus.
Du borde lösa in checken jag gav dig.
Nej, det vore inte rätt. Det är 10 000 dollar.
Man får sällan nåt gratis.
Lös in den innan den spärras.
Okej.
- Tack, Michaela. - Hey hey.
- Vad betyder "hey hey" förresten? - Ingenting.
Det är bara nåt jag säger och sen blev det en grej.
Folk gör allt för en när man är mrs Kell. Man anger bara reglerna.
- Får min syster det bra med honom? - Nej.
Eller, vem vet? Du vet?
Jocelyn tänkte nog detsamma om mig, men jag fick det ganska bra.
Det tog honom 13 år att komma fram till att jag är ett monster.
Du är inget monster, Michaela.
Det är inte hon heller.
BASERAD PÅ PJÄSEN ELEMENO PEA
Undertexter: Marie Roos
TILL MINNE AV MARTIN FAHRER
TILL MINNE AV JENNA SHOVLIN