Totul e bine. Sunt aici.
Bună!
Credeam că ai plecat acasă.
Și să ratez playlistul ăsta șmecher?
Doar nu era să te las aici, cu iubitul tău bușit.
Fost iubit.
Da.
Vreo veste?
Nu, încă nu s-a trezit.
Spuneai „sirene” în somn.
Da?
Vrei un buchet comestibil?
Îmi pare rău, Devon.
- E-n regulă. Făceam pe nebuna. - Ba nu e în regulă.
Știu ce înseamnă „sirene”. Trebuia să-ți fi răspuns.
Erai ocupată.
Și tot ce ți-am spus aseară... Chiar îmi...
Îmi pare sincer rău.
Nu știu ce-i cu mine.
Păi, ești o scorpie, deci...
Era nevoie să aud ce ai spus, așa că...
Mi-ai făcut un serviciu.
Ce se întâmplase
când îmi tot scriai atunci?
Chiar vrei să știi?
Da.
În ziua programării, când i-au dat diagnosticul,
tata n-a putut să doarmă, dar nu-și amintea
de ce nu putea să doarmă, așa că m-a tot trezit noaptea
să mă întrebe ce a spus doctorul, unde îi sunt pastilele
și ce o să se întâmple cu el.
Cam...
Cam din jumătate în jumătate de oră.
„Ce a zis doctorul? Unde mi-s pastilele? Ce o să se întâmple?”
Și avea o mutră așa de tâmpă și...
pierdută și speriată, încât am luat-o razna
și am urlat din toți bojocii:
„Du-te dracu'! Marș în pat!”
Eram îngrozită că o să-i fac ceva.
Dar m-a trezit după jumătate de oră cu aceleași întrebări.
- Trebuie să pleci de acolo. - Știu.
Nu, chiar trebuie. Neapărat.
Ce o să facă fără mine?
E veteran. Are beneficii.
Am serviciu nou. O să contribui ca să poți pleca.
Ce serviciu nou?
M-a avansat Kiki.
O să conduc fundația din New York. Leafă mult mai mare, apartament.
Ca să vezi!
Iartă-mă, a sunat răutăcios. Nu...
De fapt, vorbeam serios.
Ca să vezi!
Sunt mândră de tine, Simone.
Hai să stai cu mine în oraș o vreme!
Da... Ce să fac acolo?
Atunci, la Palm Beach?
Mi-a zis Morgan că te-a invitat. E o idee grozavă.
E un marinar simpatic, dar nu.
E ispita perfectă. Pleci pentru o lună, rămâi o viață.
Nu pot să plec brambura cu iahtul. Nici n-am asigurare de sănătate.
Dar ce ai vrea să faci?
Ce îți dorești tu?
Încetează! Parcă ai fi Ryan Gosling.
Cred că vrei să te duci. Cred că vrei să spui: „Da, Morgan.”
Hai, încearcă!
Da, Morgan.
Și: „Pa, Bruce!”
Pa, Bruce!
Viața ta
e pe punctul de a deveni fascinantă.
Vino încoace!
SIRENE
- Pantofii? Ochelarii de soare? - Da.
Și ochelarii.
- Rochia ei de gală? - Înapoi la Caroline. Restul dispare.
- Bună dimineața, dnă Kell! Smoothie-ul. - Mulțumesc, Patrice.
Astăzi avem cireșe negre presate la rece cu varec și tarhon.
- Ce? - Smoothie-ul.
- E din cireșe negre presate... - Doamne, nu azi!
Nu azi.
Cum adică, făcute toate pachet?
Nu știu. Toate lucrurile ei sunt în cutii.
Dar Missy? Ai vorbit cu ea? Știi ce se petrece?
Da, a zis doar că dna K i-a spus să le pună în cutii. Atât.
Poate fac bagajele pentru New York?
Bagaje în cutii de carton?
Michaela ar prefera să moară.
Ultima oră.
Dna K a zis să se eticheteze cutiile pentru Goodwill.
Lucrurile ei o să fie donate.
Cred că Simone e concediată.
Pe bune?
Sfinte Sisoe!
- Ura! - Mă ia plânsul.
Gata cu dictatura!
Slavă ție, Isuse! Ești bun și milostiv.
Hai încoace! Dumnezeule!
O să dau sfară-n țară.
Da. Zeus!
- Mixajul festiv al lui Jose! - Da, Zeus!
Se redă mixajul festiv al lui Jose.
- Bine. Hai, frate! - Așa!
Bun așa!
Haide! Așa!
Deci s-a zis cu dansul?
- Da. - Au venit întăririle.
- Am adus cafea. - Vreau!
Și tarte cu fructe de la cofetărie. Nu-i spuneți lui Patrice!
Mersi, Peter!
Da. Mersi, barosane!
A zis ceva pacientul?
Da. S-a dezmeticit, dar e amețit.
Și-a rupt ambele picioare, un braț
și două coaste, și s-a ales cu o comoție.
Da. Dar au zis că l-am putea vedea în curând.
- Aștept cu tine. - Bine.
Mai vrei să te duc la casă?
Da, să fiu acolo când se trezește tata.
Te descurci?
Știu că aveți multe de vorbit, așa că e minunat.
Cât de subtil! Pa!
- S-au combinat? Sunt dulci. - Mă străduiesc. Serios.
Pețitoarea de pe insulă?
Ca să continui tradiția purtării mele absolut stânjenitoare
când te văd...
Nu e nevoie să vorbim despre asta.
Nu știam de tatăl tău, înțelegi?
Ce s-a întâmplat, orfelinatul... Mi-a zis Morgan.
De-aș fi știut,
nu l-aș fi primit în casa noastră, scuze, în casa ta.
Te rog, nu-ți mai cere scuze.
Din câte am înțeles, te-a neglijat într-un mod de nedescris.
Și, totuși, toată lumea îl descrie.
- Îmi pare rău. - Iar începi.
- Da... La naiba! - Gata!
Să-mi spui dacă ai nevoie de ceva. Sunt prin preajmă.
- Întrebare. - Da.
Ai spus „întrebare”.
Stai puțin!
Morgan, la ce oră pleci mâine spre Palm Beach?
În zori.
Foarte teatral.
Și mai sunt...
invitată?
Da.
De ce? Vrei să vii?
Da, vreau.
- Adică, dacă nu e... - Nu, te rog.
- Dacă... - Mi-ar plăcea să vii.
Bine.
Tare!
Deci în zori. Asta e o oră anume? Sau s-o știu din instinct, precum cocoșii?
Ce-ar fi să vii la mine după gală, să rămâi peste noapte?
- Sună bine. - Bine.
Bine.
- Ne vedem mai târziu. - Bine. Pa!
Bună, tată!
Am venit de la spital.
Tată?
Tată!
Ray?
Tată!
Ce faci?
Tată!
Tată! Alo!
Ușurel! Tată!
Ascultă!
Ce faci aici, singur?
Nu eram singur.
Eram cu mama ta.
Bine.
Hai mai departe de margine! Vino! E în regulă.
E în regulă.
Salut, amice!
Mă auzi?
Bine.
Bun. Nu te agita.
Ești în spital. Ai tras o căzătură zdravănă.
Alea sunt picioarele mele?
Da, sunt rupte.
La fel și brațul, plus două coaste.
Dar doctorul spune că se așteaptă să îți revii complet.
Ești un mare norocos.
Frumos.
Poftim! Bea niște apă!
Cu paiul! Bun!
Auziți, chiar...
Chiar apreciez că sunteți aici.
Nu tu!
Nu tu. Pe tine nu te vreau.
Paza!
- Mi-am făcut griji. - Nu. M-ai împins.
- Poftim? - M-ai împins.
Am simțit un brânci. Tu mi l-ai dat.
Nu, ești derutat.
Cădeam,
apoi te-am văzut deasupra mea și aveai aripi.
- Erai beat. - M-ai împins.
Te-ai uitat cum cad și ai râs.
Vrei să spui că strigam după ajutor.
- Vrăjitoareo! - S-o lăsăm mai moale!
Ai avut o comoție și ți-au administrat multe analgezice.
Arată-i aripile! Arată-i cine ești cu adevărat!
Bun. Gata! E cazul să încetezi, da?
Ascultă, nu vrea să se mărite cu tine, înțelegi?
E dreptul ei.
Nu înțeleg. Ea a făcut asta.
Ba nu. Tu ai făcut-o.
Acum, poartă-te civilizat, altfel noi doi o să avem o problemă.
Îmi pare rău, Peter.
Mă dor toate cele.
N-ai nimic.
Ia cu paiul!
- Tată, l-ai văzut pe Ray? - Pe cine?
Pe Ray, tată. Prietenul meu, Raymond.
Nu e în casa de oaspeți. Nu pare să fi dormit acolo.
- Nu știi unde e? - Nu.
- N-a venit acasă aseară? - De unde să știu? E iubitul tău.
Măi, nu e... Nu e iubitul meu. Am spus-o foarte clar.
- Eu nu m-am prins. - Aseară, pe plajă.
Futu-i! Zău așa!
- Acum unde mergem? - Haide! Mergem în direcția asta.
- Devon. - Îmi pare rău.
Nu...
Poate face o baie?
Cine e Allie?
A sunat de vreo 49 de ori.
Dumnezeule!
Nevastă-sa.
Poate s-a întors la Buffalo?
Fără telefon, chei, portofel și pantaloni?
Nu știu.
Ultima dată i-am spus că mi-ar fi mai bine dacă s-ar îneca.
Nu e amuzant. Crezi că...
Puștiul ăla? Nici vorbă!
Nu-l țin boașele.
Dacă s-a dus prea departe și calcă apa pe undeva,
la kilometri de țărm?
E Allie!
Tată, nu!
- Bună! - Alo? Cine e?
Sunt Bruce!
Nu. Allie! Bună, fată!
Cât a trecut! Ce mai faci?
Devon? De ce ai telefonul lui Ray?
Ăsta e telefonul lui? Chiar... Eu...
Ce fază! L-am găsit adineauri pe plajă.
Știam eu!
E cu tine, nu-i așa?
Eu...
Te aud cu întreruperi. Nu ești pe Wi Fi?
Nu te aud.
Nu mă minți! Sunteți împreună.
Îmi...
Îmi pare rău, Allie.
Dar chiar nu știu unde e. Nu îl...
- Nu îl găsesc. - Știu eu unde e.
Pe o insulă, cu o nenorocită de curvă.
Simone! Salutare și bună dimineața!
Ia uitați! E Simone!
Bună, Simone!
Ce v-a apucat?
E o zi atât de frumoasă!
Da, soarele strălucește, cerul e magnific. Cine știe ce va aduce ziua asta?
Glorie, poate.
Bine. Sinistru.
Unde e Kiki?
La repetiție.
Da. Mă duc într-acolo. Hai să mergem împreună, bine?
- Da. - Bine.
Lista actualizată, dnă Kell. Pentru aprobare.
Minunat. Mulțumesc.
Ambele picioare?
La unul, femurul, dar o să se facă bine.
Doamne! Bietul Ethan!
- Ar trebui să fie mort. - Mai vine la gală?
Bună, Simone!
Bună, doamnelor! Scuze că am întârziat!
- Unde să stau, Kiki? - N-am nevoie de tine acum.
Mă aștepți în cameră?
Dar cum știu unde o să stau?
Stau în față acum, dacă sunt în conducere, nu?
Ați aflat vestea cea mare?
O să conduc fundația.
- Serios? - Simone...
Mulțumesc!
Fă cum îți spun, Simone.
Da.
- Da. Bine. - Mulțumesc.
Bun. Deschidem ca anul trecut.
- Peter, lasă mutra aia amărâtă! - Păi, sunt amărât.
Te muți 15 cm mai la stânga?
Știu unde să stau. Fac asta de când eram copil.
Bun. Invitații vor intra pe aici, ca de obicei.
Primirea se face aici, unde îi întâmpinați voi trei.
Dăm mâna, zâmbim...
Eu și Peter vom fi acolo.
Da... Dăm mâna, zâmbim.
Șampanie...
Apoi, Peter sparge gheața. Vrei să repeți replicile?
Nu.
Apoi Peter mă prezintă pe mine, iar eu țin toastul anual al galei.
Aplauze.
Avem un punct mobil pentru sugari?
- Ce? - Acum am primit vestea.
Vin Sarah și Rory.
Cu partenerii și cu copilul.
Întreabă dacă avem un punct mobil pentru sugari. Putem face?
- Sigur, domnule. - Ce e aia?
E un pătuț pliant, portabil, care...
Vin copiii tăi?
- Unde? - Aici. Le-am trimis avionul.
- Ți-am spus aseară. - Ba nu.
- O să avem un sugar la gală? - Nu un sugar.
Sugarul nostru! Îl punem la recepție.
Ca pe vremuri. Toată familia.
Au ținută formală așa, din scurt?
Le-am zis să se îmbrace cum vor.
Bună! Salut!
Da.
Da, e foarte încântată. Amândoi suntem.
- Jose, vii cu mine în camera lui Simone? - Cu cea mai mare plăcere.
- E timpul să pleci. - Kiki, nu e...
- Nu e ce pare. - Te rog să pleci discret.
Nu descrie corect ce s-a întâmplat.
L-am împins. Am fugit.
Nu contează.
El m-a sărutat. Am fost la fel de șocată ca tine.
Ba nu. Nu ești șocată ca mine. Nu știam că pot suferi atât.
Nu e absolut nimic între noi.
A greșit și și-a asumat imediat greșeala.
Și de ce nu mi-ai spus?
Pentru că știam că te-ar distruge.
Și, de fapt, eu chiar...
Scopul vieții mele chiar e să nu te distrug.
Ei bine...
Kiki, te rog!
Te rog, am...
L-am urmărit, cum mi-ai cerut tu, dar m-a văzut.
Doar îl știi pe Peter.
- Așa v-ați cunoscut. Și la tine s-a dat. - Jocelyn nu-mi era prietenă.
Tu, cea mai bună prietenă, îmi ameninți căsnicia
și ai periclitat tot ce am clădit, așa că trebuie să pleci.
Kiki, te rog...
Jose o să-ți dea decizia de concediere și acordul de confidențialitate la semnat
și nu o să mai vorbim despre asta cu nimeni, niciodată.
Kiki, te rog...
Te rog, nu face asta!
Îmi dai telefonul tău, te rog?
Și fotografia?
Kiki, mă ucizi.
Îmi pare foarte rău.
Jose, o duci tu?
Sunt doar patru hoteluri pe insulă. Nu e în niciunul.
Măi! Vezi unde împungi, amice!
Scuze, dle DeWitt.
Nu e la spital. L-aș fi văzut. Unde naiba e?
Ce zici de ținuta asta?
Vai, tată!
Arăți minunat.
- Nu e exagerată? - Nu.
Îți vine perfect. Ești foarte fercheș.
Vreți să vedeți niște brâie și cravate?
Să le vedem! Mersi, Kenny.
La cât începe?
Cocktailul, la 17:00.
- Când plecăm acasă? - Stabiliserăm că mâine.
Dar... Am ceva să-ți spun.
Nu, e de bine. Așa cred.
Am cunoscut un tip pe insulă și...
Tu și bărbații tăi...
Ești mojic.
Pot continua?
Îl cheamă Morgan, este...
căpitan pe un vas mare și m-a invitat într-o călătorie.
Un marinar, zici?
Da. Călătoria durează vreo lună.
O lună?
- Lasă! - Stai așa!
- Nu, e o idee proastă. - Îl placi pe tip?
- Nu te pot lăsa singur o lună. - Cum să nu?
- Cine îți dă pastilele? - Cei de la Veterani.
Mi le trimit acasă, doar să completez niște formulare.
N-o să ieși din casă. O să te îneci în băutură și tutun.
Mă privește ce fac cu ultimii mei ani din viață.
Așa că scutește-mă!
Ar trebui să te duci.
Sora ta se scaldă în scule de bogătași.
Nu-mi datorezi nimic.
Bun, domnule DeWitt!
Alegeți-vă!
Excelentă alegere!
Acum, să caut o batistă de buzunar.
Vorbești serios?
- Te descurci o lună? - Nu e mare lucru.
Nu pățesc nimic.
Da, e doar o lună, nu?
Exact.
Te iubesc, Simone.
Tată...
Eu sunt Devon.
Te simți bine?
Știu că vorbeam despre ceva important
la care ții mult.
Dar nu...
Nu-i nimic.
- Nu-i nimic. - Îmi pare rău!
Lasă, nu-i nimic.
Sunt în iad.
Missy! Bună!
Ce e?
Vă ajut la bagaje.
Bun! Să pornim la drum!
Vrei să asculți niște muzică în mașină?
Simone?
Te simți bine, Simone?
Bun.
Tată! Ți-am zis să te schimbi.
Am ales ținuta asta.
Bine. Ce dracu' se petrece? De ce ne dau afară?
Mă tem că s-a renunțat la sora ta.
- Vă duc la feribot. - Poftim?
- Cum adică? A fost concediată? - Da.
Simone! Ce s-a întâmplat?
Simone!
- Ce i-ai făcut? - Eu? Nimic.
O fi în stare de șoc.
Normal. Slujba aia era viața ei. De ce a zburat-o?
- Ceva legat de furt. - Furt?
N-ar fura nici o gumă. N-a călcat strâmb în viața ei.
Futu-i! E poliția. Alo?
Mergem la gală?
Deci...
Nu. Îmi pare rău.
Din păcate, nu. Dar știi ce? Oricum nu te-ai fi distrat, așa că...
Deci n-o să-l văd pe Jim Kelly?
Haide, Devon!
Vin! Nu vouă vă spuneam. Vin. Venim imediat. Futu-i!
La revedere!
Vestea bună: Ray trăiește. Vestea proastă: l-au săltat beat.
Putem opri în drum la postul de poliție?
Mari cheflii sunt ăștia din Buffalo.
Foarte frumos, domnule.
Mulțumesc, Patrice. L-ai văzut pe Jose?
Nu. Cred că l-a trimis dna Kell undeva.
Vă pot ajuta eu?
Voiam să-i ia pe Rory și pe Sarah de la aeroport.
- Ți-am spus că vin și ei? - Da. Ce bucurie!
Să-l trimit pe Cal? Sau poate pe Eddy?
Nu, lasă! O rog pe Simone să rezerve o mașină.
Simone nu e sus, domnule. Dna Kell a concediat-o dimineață.
Poftim?
- Ai concediat-o pe Simone? - Da. Și?
Și mă miră. De ce?
N-am încredere în ea.
Nu o avansaseși ieri?
E angajata mea, deci eu hotărăsc.
E treaba mea.
Bine, dar mă miră că n-am discutat.
- Ce e de discutat? - Sunteți apropiate. Ca surorile.
Și mi se pare foarte crud s-o concediezi
imediat după ce am aflat ce copilărie cruntă a avut,
când e tatăl ei aici și după ce a căzut Ethan de pe stâncă.
Ba e de-a dreptul monstruos.
Mi-a furat cerceii. Am prins-o în fapt.
Care cercei?
Ăștia.
Îi împrumuți mereu bijuteriile tale.
O îmbraci ca pe o păpușă. E absurd să îi fi furat.
Nu știu de ce a făcut ce a făcut,
dar nu mi-a respectat proprietatea și a luat ce era al meu.
Nu accept așa ceva. Am terminat-o cu ea.
Bun. Și atunci o expediezi.
Pari foarte preocupat de fata asta.
Cred că are suflet bun.
Are suflet minunat.
Și o iubesc. Dar nu am parte de ea, nu-i așa, Pete?
Nu avem mereu parte de ce iubim.
Domnișoară DeWitt. Intră!
- Slavă Domnului! Scoate-mă de aici! - Doamne! Lily, tu ești?
Kevin! Doamne! Mi-a fost dor de tine, fată!
Te-am căutat pe Instagram, dar mi-am pierdut telefonul la baie.
Cum merge cu secta? Eram îngrijorată.
- Perfect! Ce cauți aici? - Nu știu.
Încerc să-l domesticesc pe armăsarul ăsta.
- Nu-mi sufla în față! Mă lași? - Nu-ți suflu.
Pe regele ăsta l-a adus marea la țărm la nunta la care am fost azi-noapte.
A ieșit din apă complet gol, ca Daryl Hannah în Sirena îndrăgostită.
Din fericire, la obiecte pierdute avem haine pentru bețivi.
V-am spus că nu eram beat. Aveam hipotermie.
Eu am hipotiroidism.
A fost cea mai traumatizantă experiență.
Iar începem...
Aduc actele de eliberare.
- M-a prins un curent. - Mulțumesc.
Eram în apă mică
și, deodată, m-am trezit la doi kilometri de țărm,
și curentul mă lovea de stânci.
Am crezut că o să mor.
Foarte dramatic! Mă bucur că ai scăpat.
Apoi am avut o revelație.
Tu ești curentul ăla nasol.
Tu.
Ai o influență anormală asupra mea. Ce caut eu pe insula asta?
Era să-mi văduvesc nevasta aseară,
să-mi las fiul orfan din cauza ta!
Ba nu, Ray. Nu te-am invitat eu pe insulă.
Tu ai ales să vii. Tu ai ales să înoți dezbrăcat.
Ba nu. Tu mi-ai făcut asta.
Tu!
Vrei să-l pocnesc?
Vreau acasă! Vreau la Allie și la Mason.
Ei sunt viața mea.
Vreau acasă.
Trebuie să-ți spun ceva, Ray.
Da, păi, să mă ierți! Te credeam mort.
- Și răspunzi la telefonul mortului? - Sunase de vreo 14 ori.
Și ce dacă sunase?
Nu mai da șuturi în găleată!
- Jose, fii amabil! - Da.
- Facem asta de 30 de ani. - Cum să intri gol în ocean?
Tu mi-ai zis!
Mă auzi, Simone?
Nu?
Nici nu-mi amintesc ce căutăm aici.
Uit tot ce vreau să-mi amintesc
și îmi amintesc tot ce vreau să uit.
De pildă, fața polițistei care a venit să te ia.
Și felul în care a spus:
„Ați uitat că era un copil aici?”
Nu te hrăneam.
Te lăsam singură în camera ta cu orele.
Închideam ușa când mă strigai.
Îmi pare rău, Simone.
Îmi pare rău.
Ascultă...
Devon pleacă.
O să rămânem doar noi doi.
Și... de data asta o să mă descurc mai bine.
Simone...
Simone!
Ți-ai ales momentul perfect să fii sinceră cu toată lumea!
Pa, Kevin! Pe curând!
Pa, Lil! Pe data viitoare.
Unde e Simone?
Bună!
Tocmai mă gândeam la tine.
Îmi pare rău că ai fost concediată.
Știu că e vina mea și voi remedia situația.
Oricum nu mai vreau să lucrez aici.
Dar...
Înainte să plec, vreau să-ți spun ceva.
Da, Peter, spune!
Unde ești acum?
La volan, în mașină. De ce? Ce e?
Ești singur?
Nu, sunt cu Bruce și Devon
și... infirmierul.
De ce? Ai nevoie de ceva?
Da. Mă scoți de pe difuzor?
Bine. Stai puțin!
Spune!
Da.
Da, sigur. Bineînțeles.
Da. Am înțeles.
Îmi pare rău. S-a schimbat planul. Ne întoarcem.
Nu, stai...
- Eu cobor. Plec singur. - Bine.
Ce... Ești sigur?
Pa, D!
Ai grijă!
Bună!
L-ai văzut pe Peter?
- Nu. Șampanie? - Nu. Îl cauți, te rog?
Bun. Rămâneți în mașină, vă rog.
Nu coborâți. Mă întorc imediat.
Tată, rămâi aici! Mă duc s-o caut pe Simone.
Futu-i!
Surpriză!
Diseară rămâne cum am stabilit?
- Ascultă, eu... - Nu...
Chiar vreau să vin. Serios.
Dar nu pot.
Frate! Chiar mă entuziasmasem.
Data viitoare.
Și îți mulțumesc...
că ești atât de drăguț.
Am cumpărat fructe. Voiam să-ți fac clătite.
Scuze, revin imediat.
Mă scuzați o clipă?
- Ce cauți aici? - Unde e Simone? Aici?
Nu, credeam că sunteți deja pe feribot.
- Fir-ar! A dispărut. - Nu e cu Jose?
Nu. A plecat.
Apropo, chiar ai avut tupeu să o concediezi.
- Îl cauți pe Peter, te rog? - Sigur.
Simone nu ia nici mostre gratuite din magazin.
Muncește pe brânci pentru tot ce are.
În clipa asta e distrusă,
fiindcă te venerează, proasto!
Nu știi ce vorbești.
Defilezi pe-aici salvând păsări,
spunându-i că aici e locul ei, că ți-e prietenă,
apoi o izgonești fiindcă așa ți-a tunat?
- Vrei să nu ridici tonul? - Să nu ridic tonul?
Îl chemi pe Jose? Mulțumesc.
Te-am citit din prima zi, în puii mei!
Exact! Eu. Am citit-o. Știi ce ești?
Ești o megalomană, o șefă de sectă, o zdreanță, o târfă și o criminală.
Da, exact. Știm toți ce i-ai făcut lui Jocelyn.
Jocelyn Kell trăiește pe o insulă de lângă statul Washington.
Se izolează și n-a ieșit în lume de peste zece ani
fiindcă după divorț s-a desfigurat cu operație estetică.
O injecție i-a provocat necroză.
Jumătate din față e carne moartă și nu vede cu un ochi.
E foarte trist. E în agonie mai tot timpul.
Îi respectăm intimitatea și nu o pomenim în public.
Mai scuipi ceva în fața prietenilor noștri înainte să te conducă Jose afară?
- Nu. Am terminat. - Mulțumesc.
Jose o să te conducă la ușă.
- Unde e Jose? - Bine, plec singură.
Am rezolvat.
- Bravo! Mulțumesc, prietene! - Cu plăcere.
Pedro!
Ești sigur că vrei s-o faci iar?
Sunt sigur.
S-ar putea să se lase rău.
De asta te am pe tine.
Da.
Pe Instagram, vorbește doar de clătite cu bacon.
- Nu! - Întruna.
Uluitor. Nu ți-ar trece prin cap...
Michaela!
- Trebuie să vorbim. - Eram într-o discuție.
Acum, te rog.
Vă rog să mă scuzați. Revin imediat.
Ne lăsați singuri, vă rog? Vă mulțumesc frumos.
Ce e atât de important încât nu poate să aștepte?
Nu sunt fericit.
Nu cred că am fost fericit în căsnicia asta.
E vorba de reacția mea la vizita copiilor?
Recunosc că m-a surprins, dar acum mă bucur.
Mă bucur să-i văd.
M-ai descurajat sistematic
de la a-mi cunoaște propriii copii, de peste un deceniu.
- Oricât am încercat să mă conving... - Doamne, iar?
Tu ți-ai distrus relația cu copiii!
Tu m-ai curtat, ai părăsit-o pe Jocelyn și i-ai lăsat să mă demonizeze!
Renunț la tine, Kiki.
Ce tot spui acolo? Suntem în toiul galei.
Îmi pare rău dacă e subit,
dar am avut revelația și nu pot s-o uit.
Ce revelație?
Tot restul zilei, tot restul vieților noastre
aveai să ții la sertar fotografii incriminatoare cu mine.
Ți-a spus Simone.
Da! I-a păsat destul cât să mă prevină.
Da!
Iar acele fotografii au fost distruse.
Nu voiam să fac nimic cu ele. Erau doar o asigurare.
O căsnicie sănătoasă nu are nevoie de asigurări.
A noastră are. Ai avut grijă, cu avocații tăi.
Mi-am lăsat cariera contra unui contract prenupțial
în care doar ovarele contează!
Aviariul e al meu! Îl vreau!
Numai eu știu cum să am grijă de păsări!
Știe Simone.
Nu fi prostul care și-o trage cu asistenta!
Nu e vorba de Simone.
E vorba de mine.
Vreau iubire și lumină în viața mea.
Am nevoie să simt că povestea mea pe acest Pământ
a fost împlinită, a meritat osteneala
și a fost plină de bunătate.
Ești un clișeu ambulant.
Vreau ca nepoții și copiii mei
să zburde pe-aici.
Ba poate o să decid și să mai fac un copil, cine știe?
Un copil n-o să te întinerească, Pete.
Da, cred
că ar trebui să ne lăsăm avocații să continue discuția.
Jose!
Eu...
Nu, o să plec singură. Este...
Frumoasă mai ești în rochia pe care ți-am comandat-o eu...
Hei-hei!
Chiar arăți minunat.
Sunt de aceeași părere, dră DeWitt.
Izbitor.
Mulțumesc, Jose.
Mă scuzați.
Te simți bine?
Dar tu?
Da.
Bună!
Bună! Unde...
Unde ți-e rochia?
Ce faci?
Cum adică?
Acum ești cu Peter?
Da. A fost total neprevăzut.
Încă îmi tremură mâinile. Ne-am găsit pe plajă.
Doamne! Ca magneții!
Am avut o discuție lungă și, la final,
am zis: „Bine, pa!”
Apoi, el a zis:
„Stai! Vreau să-ți spun ceva. Cred că m-am îndrăgostit de tine.”
- Odată ce a spus-o, am... - Dar Michaela?
Ce-i cu ea?
Dacă nu te ajută,
renunță.
Măiculiță!
Bine.
„Măiculiță! Bine.”
Stai, de ce o spui atât de critic?
I-ai luat soțul.
El s-a dat la mine. N-am început eu. Ce vrei, să nu intru pe o ușă deschisă?
Da. Bine. Multă baftă cu ușa!
Devon, stai! Zău așa!
E o victorie pe toate planurile.
Eu nu-s concediată. Tu nu pleci acasă cu tata.
Morgan e aici.
Arată beton în frac.
Ai idee cât o să ne distrăm în seara asta?
Da. Nu. Am idee.
Știu cât o să ne distrăm. Eu plec acasă, cu tata.
- Zău așa, Devon! - Vreau să plec și să am grijă de el.
Să las facultatea ca să te întrețin
a fost fapta mea cea mai bună.
Nu cred că înțelegi cât mă mândresc
cu asta.
Nu mă ajutai,
dar nu am renunțat la tine.
Însă acum sunt nevoită.
De ce ai tonul ăsta dramatic?
Doar nu...
Doar nu ne vedem pentru ultima oară.
La toamnă, în oraș, nu?
Te aduc cu avionul, mergem la pedichiură...
- La un spectacol... - Da. Sună bine.
Da.
Bine.
Trebuie să plec. Este...
E mai complicat, dar...
Te iubesc.
Înțelegi?
Și eu te iubesc.
Pa!
Să ne strângem laolaltă!
Și vom începe,
așa cum obișnuim,
cu toastul meu.
În cinstea... voastră, a tuturor!
Habar n-ai ce bună e.
Două de lapte, două de zahăr.
- Frumos. - Țin minte.
Da. Bravo!
Ești o fată bună.
Mulțumesc, tată!
O să te țin minte.
Ultimul apel pentru îmbarcare!
Tată! Nu pleca nicăieri, bine? Mă întorc imediat.
Pot să mă așez?
Te-am văzut urcând și voiam să-ți spun ceva.
Nu știu exact ce.
Îmi pare rău.
Cam asta...
Pentru ce?
Acuzațiile de crimă,
acuzațiile legate de sectă.
Știi? Furtișaguri mărunte.
Articole de toaletă și două lănțișoare de aur.
Îți accept scuzele.
Ce ai de gând acum?
Doamne, habar nu am!
Dar tu?
La Buffalo, cu tata.
Dar cred că mă mut de acasă.
Știi tu, ca oamenii mari.
Într-un loc cu lumină...
Să încasezi cecul de la mine.
Nu, n-ar fi corect. Sunt 10.000 de dolari.
Rar primești ceva gratis.
Încasează-l până nu-l blochează!
Bine.
- Mulțumesc, Michaela. - Hei-hei...
- Ce e „hei-hei” ăsta, apropo? - Nimic.
Doar o vorbă de-a mea care s-a împământenit.
Oamenii fac orice când ești dna Kell. Doar să le spui care-s regulile.
Crezi că o să-i fie bine cu el?
Nu.
În fine, cine știe?
Sigur Jocelyn m-a văzut la fel, dar m-am descurcat destul de bine.
A durat 13 ani până să decidă că sunt un monstru.
Nu ești un monstru, Michaela.
Nici ea nu e.
DUPĂ PIESA ELEMENO PEA DE MOLLY SMITH METZLER
IN MEMORIAM MARTIN FAHRER
IN MEMORIAM JENNA SHOVLIN
Subtitrarea: Liana Oprea