‫היי, זה בסדר. אני כאן.‬
‫היי.‬
‫חשבתי שהלכת הביתה.‬
‫ואחמיץ את הפלייליסט המטורף הזה? כן, בטח.‬
‫מן הסתם, אני לא אשאיר אותך כאן‬ ‫עם החבר המעוך שלך.‬
‫חבר לשעבר.‬
‫כן.‬
‫יש חדש?‬
‫לא, הוא עדיין לא בהכרה.‬
‫אמרת "סירנות" מתוך שינה.‬
‫באמת?‬
‫להביא לך מגש פירות מעוצב?‬
‫אני ממש מצטערת, דבון.‬
‫זה בסדר. סתם צחקתי איתך.‬
‫לא, זה לא בסדר.‬
‫אני יודעת מה זה "סירנות".‬ ‫הייתי צריכה לענות לך.‬
‫היית עסוקה.‬
‫וגם כל הדברים שאמרתי לך אתמול בלילה.‬
‫אני ממש...‬
‫ממש מצטערת.‬
‫אני לא יודעת מה יש לי.‬
‫טוב, את כלבה, אז...‬
‫אמרת דברים שהייתי צריכה לשמוע, אז...‬
‫עשית לי טובה.‬
‫מה קרה...‬
‫כשסימסת לי כל כך הרבה פעמים?‬
‫את באמת רוצה לדעת?‬
‫כן.‬
‫ביום שהיה לאבא את התור, כשהוא אובחן...‬
‫הוא לא הצליח להירדם, אבל הוא לא זכר...‬
‫למה הוא לא מצליח להירדם,‬ ‫אז הוא העיר אותי כל הלילה‬
‫ושאל אותי, "מה הרופא אמר?",‬ ‫"איפה התרופות שלי?",‬
‫"מה יקרה לי עכשיו?"‬
‫כאילו...‬
‫כל חצי שעה,‬
‫"מה אמר הרופא, דבון?"‬
‫"איפה התרופות שלי?", מה יקרה לי עכשיו?",‬
‫והפרצוף שלו היה כל כך טיפשי ו...‬
‫אבוד ומפוחד, שפשוט התחרפנתי לגמרי‬
‫וצעקתי בכל הכוח,‬
‫"לך תזדיין. תחזור למיטה."‬
‫וממש פחדתי שאני אפגע בו.‬
‫אבל הוא העיר אותי כעבור חצי שעה‬ ‫ושאל אותי את אותן השאלות.‬
‫את חייבת לצאת מהבית הזה, דבון.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫לא, אבל את באמת חייבת. את חייבת ללכת.‬
‫מה הוא יעשה בלעדיי?‬
‫הוא יוצא צבא, יש לו הטבות.‬
‫יש לי עבודה חדשה.‬ ‫אני אשתתף אם זה יעזור לך לצאת משם.‬
‫איזו עבודה חדשה?‬
‫קיקי קידמה אותי.‬
‫אני אנהל את הקרן בניו יורק.‬ ‫זו העלאה רצינית בשכר, דירה בחינם.‬
‫תראו אותך.‬
‫סליחה, זה נשמע מרושע, אני...‬
‫היי, התכוונתי לזה.‬
‫תראו אותך.‬
‫אני גאה בך, סימון.‬
‫אולי תבואי לגור איתי בעיר לתקופה?‬
‫כן.‬
‫ומה אני אעשה?‬
‫טוב, אז מה עם פאלם ביץ'?‬
‫מורגן אמר לי שהוא הזמין אותך.‬ ‫זה רעיון מעולה, לדעתי.‬
‫כן, טוב, הוא מלח יפה, אבל לא.‬
‫דרך מעולה להתחיל להתרחק.‬ ‫נוסעים לחודש, ונשארים לנצח.‬
‫אני לא יכולה להפליג לי ביאכטה, סימון.‬ ‫ואין לי אפילו ביטוח בריאות.‬
‫אז מה את רוצה לעשות?‬
‫מה את רוצה?‬
‫אל תשאלי אותי דברים כאלה.‬ ‫את נשמעת כמו ראיין גוסלינג.‬
‫אני חושבת שאת רוצה לנסוע.‬ ‫אני חושבת שאת רוצה להגיד למורגן כן.‬
‫קדימה, תנסי.‬
‫כן, מורגן.‬
‫ו...‬
‫"ביי, ברוס."‬
‫ביי, ברוס.‬
‫החיים שלך...‬
‫עומדים להיות מדהימים.‬
‫בואי.‬
‫- סירנות -‬
‫נעליים? גם משקפי שמש?‬ ‫-כן.‬
‫גם משקפי שמש.‬
‫מה עם שמלת הגאלה שלה?‬
‫צריך להחזיר לקרוליין. את כל השאר להוציא.‬
‫בוקר טוב, גברת קל, הבאתי את השייק שלך.‬
‫תודה, פטריס.‬
‫היום יש לנו מיץ דובדבן שחור בכבישה קרה‬ ‫עם אצות ים וטרגון.‬
‫מה?‬
‫השייק שלך. מיץ דובדבן שחור...‬ ‫-אלוהים, לא היום.‬
‫לא היום.‬
‫מה זאת אומרת, ארוז כולו?‬
‫לא יודעת. כל החפצים שלה ארוזים בארגזים.‬
‫וואו. היי, מה עם מיסי?‬ ‫דיברת איתה? את יודעת מה קורה?‬
‫כן, היא רק אמרה שגברת קיי‬ ‫ביקשה שתארוז הכול. לא נתנה יותר פרטים.‬
‫אולי הן אורזות לניו יורק או משהו?‬
‫לארוז לניו יורק בארגזי קרטון?‬
‫מיקיילה הייתה מעדיפה למות.‬
‫חדשות חמות.‬
‫גברת קיי אמרה לרשום על הארגזים שזה לתרומה.‬
‫תורמים את החפצים שלה.‬
‫בטח מפטרים את סימון.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הצלחנו.‬ ‫-אני אתחיל לבכות.‬
‫שלטון האימה הסתיים.‬
‫תודה, ישו. אתה טוב. אתה אל רחום.‬
‫בוא הנה, בן אדם. אלוהים.‬
‫אני אפיץ את החדשות.‬
‫כן. זאוס.‬
‫נגן את מיקס החגיגות של חוזה.‬
‫כן, זאוס.‬
‫מנגן את מיקס החגיגות של חוזה.‬
‫אוקיי. קדימה, גבר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫יש!‬
‫קדימה. בדיוק.‬
‫אז הוא בחיים לא ירקוד שוב?‬
‫כן.‬ ‫-התגבורת הגיעה.‬
‫הבאנו קפה.‬ ‫-תן לי.‬
‫וטארט פירות פורטוגזי מהמאפייה המקומית.‬ ‫אל תגלו לפטריס.‬
‫תודה, פיטר.‬
‫כן, תודה, ביג צ'יז.‬
‫אז יש חדש לגבי הפצוע?‬
‫כן, הוא ער, אבל מטושטש.‬
‫הוא שבר שתי רגליים, יד אחת,‬
‫יש לו כמה צלעות שבורות וזעזוע מוח.‬
‫וואו.‬
‫כן. אבל הם אמרו שנוכל לראות אותו בקרוב.‬
‫טוב, אני אחכה איתך.‬ ‫-בסדר.‬
‫את עדיין רוצה שאחזיר אותך לבית?‬
‫כן, אני חושבת שכדאי שאהיה שם‬ ‫כשאבא שלי יתעורר.‬
‫את בסדר?‬
‫אני יודעת שיש לכם הרבה על מה לדבר,‬ ‫אז זה מעולה.‬
‫ממש מרומז. ביי.‬
‫יש ביניהם משהו? הם חמודים.‬ ‫-אני עובדת על זה.‬
‫כן, לגמרי.‬
‫שדכנית האי, מה?‬
‫טוב, בהמשך למסורת בה אני חש מבוכה נוראית‬ ‫בכל פעם שאני רואה אותך, אני...‬
‫לא. אנחנו לא צריכים לדבר על זה.‬
‫לא ידעתי על אבא שלך, טוב?‬
‫ההיסטוריה שיש שם, האומנה.‬
‫מורגן סיפר לי, ואם הייתי יודע,‬
‫בחיים לא הייתי מכניס אותו‬ ‫לבית שלנו, לבית שלך. אני מצטער.‬
‫בבקשה, מספיק עם ההתנצלויות.‬
‫ממה שהבנתי,‬ ‫האופן שבו הוא הזניח אותך היה... בל יתואר.‬
‫אבל כולם מדברים על זה.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-הנה זה שוב.‬
‫כן, אני... לעזאזל.‬ ‫-מספיק.‬
‫תגידי לי אם תצטרכי משהו היום, בסדר?‬
‫אני בסביבה.‬
‫שאלה.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת שאמרת "שאלה"?‬
‫תמתין, בבקשה.‬
‫מורגן, מתי אתה יוצא מחר לפאלם ביץ'?‬
‫עם אור ראשון.‬
‫דרמטי.‬
‫ואני...‬
‫עדיין מוזמנת?‬
‫כן.‬
‫למה? את רוצה לבוא?‬
‫כן, אני רוצה.‬
‫כאילו, אלא אם כן...‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫אלא אם...‬ ‫-אני אשמח לחברתך.‬
‫אוקיי.‬
‫מגניב.‬
‫אז עם אור ראשון, זה... יש שעה מסוימת?‬
‫או שאני אחוש בזה כמו תרנגול?‬
‫אולי פשוט תבואי אליי אחרי הגאלה‬ ‫ותישני אצלי?‬
‫נשמע טוב.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי.‬
‫נתראה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫היי, אבא.‬
‫חזרתי מבית החולים.‬
‫אבא?‬
‫ריי?‬
‫אבא!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אבא!‬
‫אבא. היי.‬
‫וואו. אבא.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה פה לבד?‬
‫לא הייתי לבד.‬
‫אימא שלך הייתה פה.‬
‫טוב.‬
‫בוא נתרחק מהקצה.‬
‫בוא. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫היי, חבר.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אוקיי.‬
‫טוב, תירגע.‬
‫אתה בבית החולים. הייתה לך נפילה רצינית.‬
‫אלה... הרגליים שלי?‬
‫כן, הן נשברו,‬
‫וגם היד שלך וכמה צלעות.‬
‫אבל הרופא אומר שאתה צפוי להחלים באופן מלא.‬
‫יש לך המון מזל.‬
‫יפה.‬
‫קח, תשתה קצת מים.‬
‫לשתות זה טוב.‬
‫היי, אני ממש...‬
‫אני ממש מעריך את זה שאתם פה.‬
‫אוי, לא את.‬
‫לא, לא את. אני לא רוצה אותך פה.‬
‫שומרים!‬
‫דאגתי לך.‬ ‫-לא. את דחפת אותי.‬
‫מה?‬ ‫-את דחפת אותי.‬
‫הייתה דחיפה גדולה, ואת דחפת.‬
‫לא, אתה מבולבל.‬
‫נפלתי...‬
‫ואז היית מעליי, והיו לך כנפיים.‬
‫היית שיכור.‬
‫דחפת אותי וראית אותי נופל, וצחקת.‬
‫צעקתי לעזרה, אם לזה אתה מתכוון.‬
‫מכשפה!‬ ‫-טוב, בואו נירגע.‬
‫עברת זעזוע מוח,‬ ‫ואתה מקבל המון משככי כאבים.‬
‫תראי לו את הכנפיים שלך.‬
‫תראי לו מי את באמת!‬ ‫-אוקיי.‬
‫טוב, מספיק עם זה, בסדר?‬
‫תקשיב, היא לא רוצה להתחתן איתך, טוב?‬
‫זאת זכותה.‬
‫אני לא מבין. היא עשתה את זה.‬
‫לא, אתה עשית את זה.‬
‫עכשיו, כדאי שתתחיל להתנהג יפה,‬
‫או שאני ואתה נהיה בבעיה.‬
‫אני מצטער, פיטר.‬
‫כואב לי הגוף.‬
‫אתה בסדר.‬
‫קח את הכוס שלך.‬
‫היי, אבא, ראית את ריי?‬
‫את מי?‬
‫אבא, ריי. ידיד שלי, ריימונד.‬
‫הוא לא בבית האורחים, ונראה שהוא לא ישן שם.‬
‫אתה לא יודע איפה הוא?‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא חזר הביתה אתמול בלילה?‬
‫מאיפה לי לדעת? הוא החבר שלך.‬
‫היי, הוא... זה... הוא לא החבר שלי.‬
‫הייתי מאוד ברורה.‬
‫הצלחת לעבוד עליי.‬ ‫-אתמול בלילה, על החוף.‬
‫פאק! בוא.‬
‫לאן אנחנו הולכים עכשיו?‬ ‫-בוא. צריך ללכת בכיוון הזה.‬
‫דבון.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אוי, לא.‬
‫אולי הוא הלך לשחות?‬
‫מי זאת אלי?‬
‫התקשרה איזה 49 פעמים.‬
‫אלוהים.‬
‫אשתו.‬
‫אולי הוא חזר לבאפלו?‬
‫בלי הטלפון והמפתחות, והארנק והמכנסיים שלו?‬
‫לא יודע.‬
‫הדבר האחרון שאמרתי לו אתמול בלילה‬ ‫היה שעדיף לי אם הוא יטבע.‬
‫זה לא מצחיק. אתה חושב שהוא...‬
‫הילד הזה? אין מצב.‬
‫אין לו את הביצים לזה.‬
‫מה אם הוא שחה רחוק מדי‬ ‫ועכשיו הוא נלחם כדי לא לטבוע,‬
‫קילומטרים מהחוף?‬
‫היי, זאת אלי.‬
‫אבא, לא. אבא!‬
‫היי. אני ברוס.‬ ‫-הלו, מי זה?‬
‫לא, אלי, היי. היי, מותק.‬
‫הרבה זמן. מה קורה?‬
‫דבון? למה הטלפון של ריי אצלך?‬
‫זה הטלפון של ריי?‬
‫זה... אני...‬
‫מה את אומרת. מצאתי אותו על החוף.‬
‫ידעתי.‬
‫הוא איתך, נכון?‬
‫אני...‬
‫את מקוטעת, את לא מחוברת לוויי-פיי?‬
‫אני לא שומעת אותך.‬
‫אל תשקרי לי.‬
‫אתם יחד.‬
‫אני...‬
‫אני ממש מצטערת, אלי.‬
‫אבל אני באמת לא יודעת איפה הוא. אני לא...‬
‫אני לא מוצאת אותו.‬ ‫-אני יודעת איפה הוא.‬
‫הוא על אי עם שרמוטה מזדיינת.‬
‫סימון, שלום ובוקר טוב.‬
‫היי, תראו כולם, זאת סימון.‬
‫היי, סימון.‬
‫מה נסגר איתכם?‬
‫זה יום כל כך יפה.‬
‫כן, השמש זורחת, השמיים מלאי הדר.‬ ‫מי יודע מה יביא איתו היום.‬
‫אולי תהילה.‬
‫טוב, מלחיץ.‬
‫איפה קיקי?‬
‫בחזרה.‬
‫כן. אני הולך בכיוון הזה. בואי נלך יחד, כן?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫הנה הרשימה המעודכנת, גברת קל, לאישורך.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫שתי הרגליים?‬
‫עצם הירך ברגל אחת, אבל הוא יהיה בסדר.‬
‫אלוהים, אית'ן המסכן.‬
‫הוא היה אמור להיות מת.‬ ‫-הוא עדיין מגיע לגאלה?‬
‫היי, סימון.‬ ‫-היי, סימון.‬
‫היי, גבירותיי. אני כל כך מצטערת שאיחרתי.‬
‫איפה את רוצה אותי, קיקי?‬
‫אני לא צריכה אותך לזה.‬ ‫תוכלי לחכות לי בחדר שלך?‬
‫איך אני אדע איפה לעמוד?‬
‫את רוצה שאהיה בפרונט,‬ ‫כי אני כבר בעצם חלק מההנהלה, נכון?‬
‫שמעתן את החדשות הטובות?‬
‫אני אנהל את הקרן.‬
‫באמת?‬ ‫-סימון, את...‬
‫תודה.‬
‫בבקשה תעשי מה שאני מבקשת, סימון.‬
‫כן.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, עמדות פתיחה, כמו בשנה שעברה.‬
‫פיטר, תפסיק להיראות כל כך אומלל.‬
‫אני באמת אומלל.‬
‫אתה יכול לזוז 15 ס"מ שמאלה?‬
‫אני יודע איפה לעמוד.‬ ‫אני עושה את זה מאז שהייתי ילד.‬
‫בסדר. האורחים שלנו ייכנסו מכאן, כמו תמיד.‬
‫שורת קבלת הפנים כאן,‬ ‫ושלושתכן תקבלו את האורחים ראשונות.‬
‫ללחוץ, לחייך.‬
‫פיטר ואני נהיה שם.‬
‫כן, ללחוץ, לחייך.‬
‫שמפניה.‬
‫ואז פיטר יישא את דברי הפתיחה.‬ ‫רוצה לעבור שוב על הטקסט?‬
‫לא.‬
‫ואז פיטר יציג אותי,‬ ‫ואני אשא את הברכה השנתית של הגאלה.‬
‫מחיאות כפיים.‬
‫היי, יש לנו לול קמפינג?‬
‫מה?‬ ‫-כרגע הודיעו לי.‬
‫שרה ורורי מגיעים.‬
‫הם מביאים את בני הזוג ואת התינוק.‬
‫הם שואלים אם יש לנו לול קמפינג.‬
‫נוכל להשיג לול קמפינג, נכון?‬
‫כמובן, אדוני.‬ ‫-מה זה לול קמפינג?‬
‫זה לול מתקפל נייד ש...‬
‫הילדים שלך מגיעים?‬
‫לאן?‬ ‫-לכאן.‬
‫הצעתי לשלוח להם את המטוס.‬
‫אמרתי לך אתמול בלילה.‬ ‫-לא, לא אמרת.‬
‫יהיה לנו תינוק בגאלה?‬ ‫-לא תינוק.‬
‫התינוק שלנו. הוא יכול להצטרף למקבלי הפנים.‬
‫זה יהיה כמו פעם. כל המשפחה.‬
‫יש להם לבוש ערב פורמלי בהתראה כזאת קצרה?‬
‫אמרתי להם ללבוש מה שבא להם.‬
‫הלו, היי.‬
‫כן.‬
‫כן, היא מתרגשת מאוד.‬
‫שנינו.‬
‫חוזה, תבוא איתי לחדר של סימון, בבקשה?‬
‫אני אשמח.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫קיקי, זה לא...‬
‫זה לא מה שזה נראה.‬ ‫-תעזבי בשקט, בבקשה.‬
‫לא, אבל זה לא משקף במדויק את מה שקרה.‬
‫הדפתי אותו ממני. ברחתי.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אבל הוא נישק אותי. הייתי המומה בדיוק כמוך.‬
‫לא, סימון, את לא המומה כמוני.‬ ‫לא ידעתי שאני יכולה להרגיש כאב כזה.‬
‫אין בינינו שום דבר.‬
‫הוא טעה, והוא הודה בזה מיד.‬
‫אז למה הסתרת את זה ממני?‬
‫כי ידעתי שזה יהרוס אותך.‬
‫ולמען האמת, כאילו...‬
‫המטרה שלי בחיי היא לא לפגוע בך.‬
‫ובכן...‬
‫קיקי, בבקשה.‬
‫בבקשה, אני... עקבתי אחריו, כמו שביקשת,‬
‫והוא ראה אותי.‬
‫את מכירה את פיטר.‬
‫ככה נפגשתם. הוא התחיל גם איתך.‬ ‫-ג'וסלין לא הייתה חברה שלי.‬
‫את החברה הכי טובה שלי,‬ ‫ועכשיו את מאיימת על הנישואים שלי,‬
‫והעמדת בסכנה את כל מה שבניתי,‬ ‫אז עכשיו את צריכה ללכת.‬
‫קיקי, בבקשה.‬
‫חוזה ייתן לך במכונית את מסמכי הפיטורים‬ ‫ואת הסכם הסודיות המעודכן לחתימה,‬
‫ולא נדון עוד בנושא עם איש.‬
‫קיקי, בבקשה.‬
‫בבקשה, אל תעשי את זה.‬
‫אפשר לקבל את הטלפון שלך, בבקשה?‬
‫והתמונה?‬
‫קיקי, את הורגת אותי.‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫חוזה, אתה מוכן לקחת אותה?‬
‫יש רק ארבעה מלונות בכל האי.‬ ‫הוא לא נמצא באף אחד.‬
‫אאוץ'! שים לב איפה אתה דוקר, חבר.‬
‫סליחה, מר דוויט.‬
‫הוא לא בבית החולים, הייתי רואה אותו שם.‬ ‫איפה הוא, לעזאזל?‬
‫מה דעתך על התלבושת הזה?‬
‫אבא.‬
‫אתה נראה נפלא.‬
‫זה לא לובש אותי?‬ ‫-לא.‬
‫אתה לובש את זה. מגניב מאוד.‬
‫תרצו לראות אפשרויות בחירה של אבנט ועניבה?‬
‫כן, בוא נראה אותם. תודה, קני.‬
‫מתי הדבר הזה מתחיל היום?‬
‫הכיבוד לפני הגאלה יתחיל בחמש.‬
‫מתי נלך הביתה?‬
‫לפי התוכנית, מחר.‬
‫אבל אני... רציתי לדבר איתך על משהו.‬
‫אוי, לא.‬
‫לא, זה משהו טוב, נראה לי.‬
‫פגשתי בחור על האי, ו...‬
‫את והגברים שלך כל הזמן.‬
‫לא יפה.‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫קוראים לו מורגן, והוא...‬
‫קפטן של איזו סירה גדולה,‬ ‫והוא הזמין אותי לנסוע איתו.‬
‫מלח, מה?‬
‫כן, נסיעה של חודש בערך.‬
‫חודש?‬
‫לא משנה.‬ ‫-רק רגע.‬
‫לא, זה רעיון טיפשי.‬
‫את מחבבת את הבחור?‬
‫לא אוכל להשאיר אותך לבד כל כך הרבה זמן.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫מי ייתן לך את התרופות?‬ ‫-משרד החיילים המשוחררים.‬
‫הם ישלחו אותן לבית.‬ ‫אני רק צריך למלא טפסים.‬
‫אתה לא תצא החוצה.‬ ‫אתה פשוט תשתה יותר מדי ותעשן.‬
‫היי, איך שאני בוחר להעביר‬ ‫את השנים שנותרו לי,‬
‫זה ענייני בלבד, אז תסתמי.‬
‫את צריכה לנסוע.‬
‫אחותך מסובבת את כל השמוקים העשירים האלה‬ ‫על האצבע הקטנה.‬
‫את לא חייבת לי כלום.‬
‫בסדר, מר דוויט.‬
‫תבחר את מה שעושה לך את זה.‬
‫בחירה מעולה.‬
‫תן לי לבדוק עכשיו לגבי ממחטה לכיס.‬
‫אתה מתכוון לזה?‬
‫אתה תסתדר חודש?‬ ‫-זה לא כזה סיפור.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫כן, כאילו, זה רק חודש, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫אני אוהב אותך, סימון.‬
‫אבא.‬
‫אני דבון.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני יודע שדיברנו על משהו חשוב...‬
‫משהו משמעותי מאוד עבורך.‬
‫אבל אני...‬
‫זה בסדר.‬
‫-אני כל כך מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני בגיהינום.‬
‫מיסי, היי.‬
‫מה קורה?‬
‫באתי לעזור לך לארוז.‬
‫בסדר. בואי נתחיל.‬
‫את רוצה לשמוע מוזיקה בנסיעה?‬
‫סימון?‬
‫את בסדר, סימון?‬
‫טוב.‬
‫אבא, אמרתי לך להחליף בגדים.‬
‫אני בוחר ללבוש את זה.‬
‫בסדר. היי, מה לעזאזל קורה?‬ ‫למה מעיפים אותנו?‬
‫אחותך סיימה את תפקידה, לדאבוני,‬ ‫אז באתי לקחת אתכם למעבורת.‬
‫מה?‬
‫מה זאת אומרת? היא פוטרה?‬ ‫-כן.‬
‫סימון.‬
‫סימון, מה קרה?‬
‫סימון.‬
‫מה עשית לה?‬ ‫-אני? כלום.‬
‫היא בטח בהלם.‬
‫כן, העבודה הזאת הייתה כל האישיות שלה.‬ ‫למה היא פוטרה?‬
‫משהו לגבי גניבה.‬
‫גניבה?‬
‫סימון לא הייתה גונבת מסטיק.‬ ‫היא בחיים לא הסתבכה בצרות.‬
‫פאק, זה מהמשטרה. הלו?‬
‫אנחנו הולכים לגאלה?‬
‫אז...‬
‫לא.‬
‫מצטער.‬
‫לצערי, לא. אבל אתה יודע מה?‬ ‫גם ככה זה לא יהיה כיף, אז...‬
‫אז אני לא אפגוש את ג'ים קלי?‬
‫בואי, דבון!‬
‫אני באה! לא, לא אתה. אני באה.‬ ‫אנחנו כבר באים. פאק.‬
‫ביי.‬
‫חדשות טובות. ריי בחיים.‬
‫חדשות רעות, הוא עצור בתא לשיכורים.‬
‫אפשר לעצור רגע בתחנת המשטרה בדרך החוצה?‬
‫החבר'ה מבאפלו יודעים לחגוג.‬
‫יפה מאוד, אדוני.‬
‫תודה, פטריס. ראית את חוזה?‬
‫לא, אני חושבת שהוא עושה כמה סידורים‬ ‫בשביל גברת קל.‬
‫אוכל לעזור לך במשהו?‬
‫התכוונתי לבקש ממנו לאסוף‬ ‫את רורי ושרה משדה התעופה.‬
‫אמרתי לך שהם מגיעים?‬ ‫-כן. זה מרגש מאוד.‬
‫אתה רוצה שאבקש אולי‬ ‫מקארל או אדי לאסוף אותם?‬
‫לא, זה בסדר. אבקש מסימון להזמין מכונית.‬
‫סימון לא למעלה, אדוני.‬
‫גברת קל פיטרה אותה הבוקר.‬
‫היא מה?‬
‫פיטרת את סימון?‬
‫כן. אז מה?‬
‫אז אני מופתע. למה?‬
‫אני לא בוטחת בה.‬
‫לא החלטת לקדם אותה רק אתמול?‬
‫היא עובדת בשבילי, אז זו החלטה שלי,‬
‫וזה ענייני בלבד.‬
‫בסדר, אבל אני מופתע שלא דיברנו על זה.‬
‫על מה יש לדבר?‬
‫אתן קרובות. אתן כמו אחיות.‬
‫וזה נראה אכזרי במיוחד לפטר אותה‬
‫רגע אחרי ששמענו על הילדות הנוראית שלה,‬
‫כשאבא שלה פה, ואית'ן נופל מצוק.‬
‫זה קצת מפלצתי, למען האמת.‬
‫היא גנבה את העגילים שלי. תפסתי אותה על חם.‬
‫אילו עגילים?‬
‫אלה.‬
‫את משאילה לה את התכשיטים שלך כל הזמן.‬
‫את מלבישה אותה כמו בובה.‬ ‫זה ממש לא הגיוני שהיא תגנוב אותם.‬
‫טוב, אני לא יודעת למה היא עשתה מה שעשתה,‬
‫אבל היא זלזלה ברכוש שלי‬ ‫ולקחה את מה ששייך לי,‬
‫וזה לא מקובל עליי. אז סיימנו.‬
‫טוב, אז זהו זה. היא פשוט איננה.‬
‫אתה נראה מודאג מאוד מהבחורה הזאת.‬
‫אני חושב שיש לה לב טוב.‬
‫יש לה לב נפלא.‬
‫והאמת היא שאני אוהבת אותה,‬ ‫אבל היא לא יכולה להיות שלי, נכון, פיט?‬
‫לא תמיד אנחנו זוכים במה שאנחנו אוהבים.‬
‫מיס דוויט. תיכנסי.‬
‫תודה לאל. תוציאי אותי מפה.‬
‫אלוהים, לילי, זו את? לילי!‬
‫קווין! אלוהים.‬
‫התגעגעתי אלייך, מותק.‬
‫ניסיתי למצוא אותך באינסטגרם,‬ ‫אבל הטלפון שלי נפל לאמבטיה.‬
‫איך הולך עם החילוץ מהכת? ממש דאגתי.‬
‫מעולה. מה את עושה פה?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני רק מנסה להפוך את הסוס הזה לשלי.‬
‫אל תנשפי עליי.‬ ‫-אני לא.‬
‫אפשר לא?‬
‫המלך הזה פשוט נשטף לחתונה‬ ‫שהייתי בה אתמול בלילה.‬
‫הוא יצא מהמים עירום לגמרי,‬
‫כמו דריל האנה ב"ספלאש".‬
‫למזלנו, יש לנו בגדים במחלקת אבדות‬ ‫בשביל השיכורים.‬
‫אמרתי לך שלא הייתי שיכור.‬ ‫סבלתי מהיפותרמיה.‬
‫לי יש תת פעילות של בלוטת התריס.‬
‫אתמול בלילה‬ ‫עברתי את החוויה הטראומטית ביותר בחיי.‬
‫שוב הסיפור הזה.‬
‫אני אביא את מסמכי השחרור שלו.‬
‫נלכדתי בזרם סוחף.‬ ‫-תודה.‬
‫רגע אחד הייתי במים הרדודים.‬
‫וברגע הבא,‬ ‫הייתי קילומטר וחצי מהחוף, בזרם מטורף,‬
‫ונחבטתי בלי הפסקה בסלעים.‬
‫חשבתי שאני הולך למות.‬
‫זה דרמטי מאוד. אני שמחה שאתה בסדר.‬
‫ואז הייתה לי הארה.‬
‫הזרם האפל הוא את.‬
‫את.‬
‫יש לך השפעה מטורפת עליי.‬ ‫כאילו, מה אני עושה בכלל על האי הזה?‬
‫כמעט הפכתי את אשתי לאלמנה אתמול,‬
‫בגללך הבן שלי כמעט איבד את אבא שלו.‬
‫לא, ריי. לא הזמנתי אותך לאי הזה.‬
‫בחרת להיות כאן. בחרת ללכת לשחות עירום.‬
‫לא, את עשית לי את זה.‬
‫את עשית את זה.‬
‫רוצה שאעיף לו סטירה?‬ ‫-ואני רוצה ללכת הביתה.‬
‫אני רוצה להיות עם אלי ומייסון.‬ ‫זה מה שחשוב לי בחיים.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫אני חייבת לומר לך משהו, ריי.‬
‫כן, טוב, אני מצטערת. חשבתי שאתה פאקינג מת.‬
‫למה ענית לטלפון של אדם מת?‬ ‫-היא התקשרה איזה 14 פעם.‬
‫לא משנה כמה פעמים היא התקשרה.‬
‫תפסיק להרוס לי, אידיוט.‬
‫חוזה, אכפת לך?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו עושים את זה כבר 30 שנה.‬ ‫-מי נכנס עירום לים?‬
‫את אמרת לי.‬
‫את שומעת אותי, סימון?‬
‫לא?‬
‫אני בכלל לא זוכר למה אנחנו כאן.‬
‫אני שוכח את כל הדברים שאני רוצה לזכור,‬
‫וזוכר את כל הדברים שאני רוצה לשכוח.‬
‫כמו הפנים של השוטרת שבאה לקחת אותך.‬
‫ואיך שהיא אמרה,‬
‫"שכחת שיש כאן ילדה?"‬
‫לא נתתי לך אוכל.‬
‫השארתי אותך לבד בחדר שלך כל כך הרבה זמן.‬
‫סגרתי את הדלת כשקראת לי.‬
‫אני מצטער, סימון.‬
‫אני מצטער.‬
‫היי.‬
‫דבון נוסעת...‬
‫ושוב נהיה רק שנינו.‬
‫ו... הפעם אני אתאמץ יותר.‬
‫סימון.‬
‫איזה תזמון נהדר להחליט עכשיו‬ ‫להיות כנים עם כולם.‬
‫ביי, קווין. נתראה בקרוב.‬
‫ביי, ליל. עד הפעם הבאה.‬
‫איפה סימון?‬
‫היי.‬
‫בדיוק חשבתי עלייך.‬
‫אני מצטער שפוטרת.‬
‫אני יודע שזו אשמתי, ואני אסדר את זה.‬
‫אני ממילא לא רוצה לעבוד כאן יותר.‬
‫אבל...‬
‫לפני שאלך, אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫כן, פיטר, דבר אליי.‬
‫איפה אתה כרגע?‬
‫אני נוהג במכונית שלי. למה, מה קורה?‬
‫אתה לבד?‬
‫לא, אני עם ברוס ודבון,‬
‫ואתה יודע... האח.‬ ‫למה, מה קורה? אתה צריך משהו?‬
‫כן, אתה יכול להוריד אותי מרמקול?‬
‫טוב, חכה רגע.‬
‫דבר אליי.‬
‫כן.‬
‫כן, בטח, כמובן. בסדר.‬
‫כן, קיבלתי.‬
‫סליחה, חבר'ה, יש שינוי בתוכניות.‬ ‫אני צריך לחזור.‬
‫לא, רגע.‬
‫אני אצא. אני אחזור הביתה לבד.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה... היי, אתה בטוח?‬
‫להתראות, די.‬
‫תיזהר.‬
‫היי.‬
‫ראית את פיטר?‬
‫לא, גברת קל. שמפניה?‬ ‫-לא. תוכלי למצוא אותו?‬
‫טוב, אני צריך שתישארו במכונית, בבקשה.‬
‫אל תצאו. אני כבר חוזר.‬
‫אבא, אל תזוז מפה. אני הולכת לחפש את סימון.‬
‫פאק.‬
‫הפתעה.‬
‫היי, הלילה עדיין בתוקף?‬
‫תקשיב, אני...‬ ‫-אוי, לא.‬
‫אני ממש רוצה לבוא. באמת.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫בחיי, ממש התרגשתי.‬
‫בפעם הבאה.‬
‫ותודה...‬
‫שהיית כל כך טוב אליי.‬
‫קניתי המון פירות טריים,‬ ‫והתכוונתי להכין לך קרפים.‬
‫סליחה. אני כבר חוזרת.‬
‫תסלח לי לרגע?‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-איפה סימון? היא פה?‬
‫לא, חשבתי שהיא איתך על המעבורת.‬
‫שיט, איבדנו אותה.‬ ‫-היא לא עם חוזה?‬
‫לא, היא ברחה.‬
‫דרך אגב, ממש חוצפה מצידך לפטר אותה.‬
‫תוכלי למצוא לי את פיטר, בבקשה?‬ ‫-כמובן.‬
‫סימון לא לוקחת אפילו‬ ‫דוגמיות חינם בסופרמרקט.‬
‫היא קורעת את התחת בשביל כל מה שיש לה.‬
‫והיא הרוסה כרגע‬ ‫כי היא סוגדת לך, כלבה טיפשה.‬
‫אין לך מושג על מה את מדברת.‬
‫את מסתובבת כאן ומצילה ציפורים,‬
‫אומרת לאחותי שהיא שייכת לכאן‬ ‫ושאת חברה שלה,‬
‫ואז את לוקחת את זה בשביל מה, כי התחשק לך?‬
‫את מוכנה לדבר בשקט?‬ ‫-את רוצה שאדבר בשקט?‬
‫תתקשרי לחוזה בשבילי? תודה.‬
‫פאקינג קלטתי אותך מהיום הראשון.‬
‫נכון. אני. אני בעצמי. את יודעת מה את?‬
‫את מנהיגת כת מגלומנית,‬ ‫זונה, שרמוטה ורוצחת!‬
‫כן, נכון. כולנו יודעים‬ ‫מה עשית לג'וסלין, מותק.‬
‫ג'וסלין קל חיה על אי ליד מדינת וושינגטון.‬
‫היא מתבודדת שלא נראתה בציבור‬ ‫במשך יותר מעשר שנים...‬
‫כי פניה הושחתו בעקבות ניתוח פלסטי‬ ‫שעברה אחרי הגירושים.‬
‫זריקה פגעה בעורק, מה שגרם לנמק,‬
‫מה שאומר שחצי מפניה הם רקמה מתה,‬ ‫והיא עיוורת בעין אחת.‬
‫זה עצוב מאוד.‬ ‫היא חיה בסבל מתמשך רוב הזמן.‬
‫ואנחנו מנסים לכבד את פרטיותה‬ ‫בכך שאנחנו לא מדברים עליה בפומבי.‬
‫יש עוד נושא שתרצי לפתוח‬
‫מול החברים שלנו‬ ‫לפני שחוזה ילווה אותך החוצה?‬
‫לא, זהו.‬
‫תודה.‬
‫חוזה ילווה אותך החוצה.‬
‫איפה חוזה?‬ ‫-טוב, אני אצא לבד.‬
‫זה בוצע.‬
‫כל הכבוד. תודה, ידידי.‬ ‫-כמובן.‬
‫פדרו.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה שוב?‬
‫אני בטוח.‬
‫זה עלול להסתבך, אתה יודע.‬
‫בשביל זה יש לי אותך.‬
‫כן.‬
‫באינסטגרם,‬ ‫הוא לא יכול להפסיק להגיד "פנקייק בייקון".‬
‫לא.‬ ‫-הוא אומר את זה כל הזמן.‬
‫זה מדהים. אתה לא חושב ש...‬
‫מיקיילה.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-אבל אני באמצע משהו.‬
‫עכשיו, בבקשה.‬
‫תסלחו לי, בבקשה. אני כבר חוזרת.‬
‫אתם יכולים להשאיר אותנו לבד, בבקשה, חברים?‬ ‫תודה רבה.‬
‫מה יש? מה כל כך חשוב‬ ‫שאנחנו צריכים לדבר על זה עכשיו?‬
‫אני לא מאושר.‬
‫אני לא חושב‬ ‫שאי פעם הייתי מאושר בנישואים האלה.‬
‫זה בגלל איך שהגבתי לזה שהילדים שלך מגיעים?‬
‫כי אני מודה, הופתעתי,‬ ‫אבל אני מתרגשת עכשיו.‬
‫אני מתרגשת לראות אותם.‬
‫את מנעת ממני באופן שיטתי‬
‫להכיר את הילדים שלי במשך יותר מעשור.‬
‫עד כמה שניסיתי לשכנע...‬ ‫-אלוהים, שוב זה?‬
‫אתה הרסת את מערכת היחסים עם הילדים שלך.‬
‫אתה חיזרת אחריי.‬
‫אתה עזבת את ג'וסלין.‬ ‫נתת להם לעשות לי דמוניזציה.‬
‫אני משחרר אותך, קיקי.‬
‫על מה אתה מדבר בכלל? אנחנו באמצע הגאלה.‬
‫אני מצטער אם זה פתאומי,‬
‫אבל עכשיו כשהבנתי את זה,‬ ‫אני לא יכול להתעלם מזה.‬
‫מה הבנת?‬
‫התכוונת לבלות את שארית היום,‬ ‫את שארית חיינו,‬
‫עם תמונות מפלילות שלי חבויות בכספת.‬
‫סימון סיפרה לך.‬
‫כן. לסימון היה מספיק אכפת ממני‬ ‫כדי להזהיר אותי.‬
‫כן.‬
‫ועכשיו התמונות האלה הושמדו.‬
‫לא התכוונתי לעשות איתם כלום.‬ ‫זו הייתה רק פוליסת ביטוח.‬
‫נישואים טובים לא צריכים פוליסת ביטוח.‬
‫שלנו כן.‬
‫אתה ועורכי הדין שלך דאגתם לזה.‬
‫ויתרתי על הקריירה שלי למענך,‬ ‫ונתת לי הסכם ממון שמעריך רק‬
‫את השחלות המזדיינות שלי!‬
‫מתחם הציפורים שלי. אני רוצה אותו.‬
‫אף אחד לא יודע‬ ‫איך לטפל בציפורים האלה חוץ ממני.‬
‫סימון יודעת.‬
‫אל תהיה הטיפש שמזיין את העוזרת.‬
‫זה לא קשור לסימון.‬
‫זה קשור לזה שאני...‬
‫רוצה אהבה ואור בחיים שלי.‬
‫זה קשור לצורך שלי להרגיש שהמסע שלי‬
‫על כוכב הלכת הזה היה משמעותי ובעל ערך...‬
‫ומלא בטוב.‬
‫אתה קלישאה מהלכת.‬
‫אני רוצה שהילדים שלי והנכדים שלי‬
‫יתרוצצו פה.‬
‫אולי אפילו אחליט‬ ‫לעשות עוד תינוק משלי. מי יודע?‬
‫לעשות תינוק לא יהפוך אותך לצעיר יותר, פיט.‬
‫כן, אני חושב...‬
‫שאנחנו צריכים לתת לעורכי הדין שלנו‬ ‫לטפל בשאר השיחה.‬
‫חוזה?‬
‫אה, אני...‬
‫לא, אני יכולה לצאת בעצמי. זה...‬
‫כמה שאת נראית יפה בשמלה שהכנתי לך.‬
‫היי היי.‬
‫את באמת נראית נפלא.‬
‫אני מצטרף למה שנאמר, מיס דוויט.‬
‫עוצרת נשימה.‬
‫תודה, חוזה.‬
‫סלחו לי.‬
‫את בסדר?‬
‫ואתה?‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫היי, איפה...‬
‫איפה השמלה שלך?‬
‫מה את עושה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את עם פיטר עכשיו?‬
‫כן, זה קרה ממש עכשיו.‬
‫תראי, הידיים שלי עדיין רועדות.‬ ‫מצאנו זה את זה על החוף.‬
‫אלוהים, כמו מגנטים.‬
‫ניהלנו שיחה שלמה, ובסוף,‬
‫אמרתי, "טוב, ביי",‬
‫ואז הוא אמר,‬ ‫"רגע, אני צריך להגיד לך משהו.‬
‫"אני חושב שאני מאוהב בך."‬
‫וברגע שהוא אמר את זה, אני...‬ ‫-מה עם מיקיילה?‬
‫מה עם מיקיילה?‬
‫אם זה לא מועיל לך...‬
‫תניחי לזה.‬
‫וואו.‬
‫אוקיי.‬
‫"וואו, אוקיי."‬
‫מה, למה את אומרת את זה בכזה... טון שיפוטי?‬
‫לקחת את בעלה.‬
‫הוא התחיל איתי. אני לא יזמתי את זה.‬
‫מה, אני לא אמורה להיכנס בדלת שנפתחת?‬
‫כן. טוב, בהצלחה עם הדלת.‬
‫דבון, חכי. בחייך.‬
‫היום הזה היה ניצחון מוחלט.‬
‫לא יפטרו אותי.‬ ‫את לא הולכת הביתה עם אבא.‬
‫מורגן כאן.‬
‫הוא נראה חתיך אש בטוקסידו.‬
‫יש לך מושג כמה כיף יהיה הערב?‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני יודעת כמה כיף יהיה הערב.‬ ‫אני אלך הביתה עם אבא.‬
‫דבון, בחייך.‬ ‫-אני רוצה ללכת הביתה ולטפל באבא.‬
‫לעזוב את הקולג' כדי לטפל בך...‬
‫היה הדבר הכי טוב שעשיתי.‬
‫אני לא חושבת שאת מבינה כמה אני גאה בעצמי...‬
‫שעשיתי את זה.‬
‫את לא הועלת לי...‬
‫ואני לא הנחתי לך.‬
‫אבל עכשיו אני חייבת.‬
‫למה את נשמעת דרמטית כל כך? זה...‬
‫זה לא כאילו...‬
‫את יודעת? זה לא כאילו לא אראה אותך.‬
‫הסתיו הזה, בעיר, את יודעת?‬
‫אני אטיס אותך לפה,‬ ‫ונוכל ללכת לעשות פדיקור.‬
‫לראות הופעה.‬ ‫-כן, זה נשמע טוב.‬
‫כן.‬
‫אוקיי.‬
‫אני חייבת לזוז. זה כאילו...‬
‫טוב, זה סיפור שלם, אבל...‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את יודעת?‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫בואו נתאסף כולם.‬
‫ואנחנו נתחיל...‬
‫כפי שנהגנו להתחיל...‬
‫בברכה שלי.‬
‫לחיי... כולכם.‬
‫אני לא בטוח עד כמה זה טעים.‬
‫שני שמנת, שניים סוכר.‬
‫יפה.‬ ‫-זכרתי.‬
‫כן. כל הכבוד.‬
‫את ילדה טובה.‬
‫תודה, אבא.‬
‫אני אזכור אותך.‬
‫קריאה אחרונה לעלייה למעבורת.‬
‫היי, אבא. אל תלך לשום מקום, בסדר?‬ ‫אני כבר חוזרת.‬
‫אפשר לשבת איתך?‬
‫ראיתי שעלית על הסירה,‬ ‫ורציתי לבוא להגיד משהו.‬
‫אני לא יודעת מה בדיוק.‬
‫סליחה.‬
‫אני מניחה.‬
‫סליחה על מה?‬
‫ההאשמות ברצח...‬
‫והאשמות בהשתייכות לכת.‬
‫את יודעת? קצת גנבות.‬
‫תמרוקים וכמה שרשראות זהב.‬
‫ההתנצלות התקבלה.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫אלוהים, אין לי מושג.‬
‫מה איתך?‬
‫באפלו, עם אבא שלי.‬
‫אבל אני חושבת שאעבור לדירה משלי.‬
‫את יודעת, כמו בן אדם מבוגר.‬
‫מקום עם אור.‬
‫כדאי שתפדי את הצ'ק שנתתי לך.‬
‫לא, זה לא לעניין. זה 10,000 דולר.‬
‫דברים בחינם הם נדירים בעולם הזה.‬
‫תפדי אותו מהר לפני שהוא יחזור.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה, מיקיילה.‬ ‫-היי היי.‬
‫מה זה "היי היי", דרך אגב?‬
‫זה שום דבר.‬
‫סתם משהו שאני אומרת, וזה נהיה קטע.‬
‫אנשים יעשו בשבילך הכול כשאת גברת קל.‬
‫פשוט תגידי להם מה הכללים.‬
‫את חושבת שאחותי תהיה בסדר איתו?‬
‫לא.‬
‫מי יודע? את יודעת?‬
‫אני בטוחה שג'וסלין חשבה אותו דבר עליי,‬ ‫אבל הייתה לי תקופה לא רעה בכלל.‬
‫לקח לו 13 שנה להחליט שאני מפלצת.‬
‫את לא מפלצת, מיקיילה.‬
‫גם היא לא.‬
‫- מבוסס על המחזה "אלמנו פי"‬ ‫מאת מולי סמית' מצלר -‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬
‫- לזכרו של מרטין פאהרר‬ ‫2024 - 1966 -‬
‫- לזכרה של ג'נה שובלין‬ ‫2025 - 1993 -‬