Home de 32 anys, ha volgut ser més ràpid que un tren i no ha pogut.
Mal a l'esquena i al coll.
Deformitat a la cama dreta. Constants estables.
És en Glenn Vogel. El de la discussió.
De debò?
La dona i el nadó eren al cotxe. Venen ara.
Molt bé. Cap avall.
Què tenim?
És en Glenn Vogel, d'uns 30 anys. Un tren ha xocat amb el seu cotxe.
- En Glenn Vogel? - Feu conya?
No la vull aquí.
Senyor, s'ha d'estirar. No és decisió seva.
Ni teva. Fora.
- Deixeu-me… - No.
- S'ha de calmar. - Té lesions molt greus.
Si té l'esquena o el coll trencats, pot patir paràlisi.
M'és igual. Fot el camp!
Ei, aturi's o el lligarem.
A mi no em miri. O el tractem o el deixem al passadís i que el recullin.
D'acord.
Cureu-me.
Què fem primer?
- Danny, cor i pulmons, i fem eco. - Fet.
Harper, li mires les cames?
- Deformitat a la cama dreta. - A banda de la cama, què més li fa mal?
On és la meva dona? I el meu fill? On són?
- Venen amb el següent helicòpter. - Estan bé?
Moriran?
Si estan de camí és perquè estan vius.
La dona i el nadó són aquí. Els estan baixant.
D'acord. Marxa.
No, què els ha passat?
- Estan bé? - Ara ho sabré.
- No! No els toqueu sense que… - Senyor.
Sé que no li agradem, però ell és qui millor els cuidarà.
És la meva dona.
El meu fill.
Per favor, que no morin.
Per favor, que no morin!
UN ANY ABANS
Ei, Marco, has pogut fer les analítiques del pacient del llit nou?
Ostres, perdona, vaig de bòlid.
Per cert, vigila amb la Dra. Broussard. Està escridassant qui no dona altes.
- Tot per l'estadística. - Ja.
Phillips i Morales.
Tenim 27 pacients esperant.
Espero que no l'estigueu fer petar.
No, de fet, he donat l'alta a l'u i la tres.
Llavors agafa la quatre, la sis i la set.
- Doctora, tinc molts pacients ja. - Llavors espavila't, nen prodigi.
- Julio, com anem, nen? - Hola, Dr. Phillips.
- Tot bé? Sandra, m'alegro de veure't. - Igualment.
- Com estàs? - Bé.
Però hi ha molt de líquid i em fa molt de mal avui.
Fem una ullada.
Molta ascites. Hi ha cap evolució de la malaltia?
No.
T'ha vist el Dr. Foreman? Has anat a les revisions?
Ara vaig a la universitat i no tinc gaire temps.
Com? Quan ha passat això? Si fa res eres a l'institut.
Totalment.
És el primer de la família que hi va.
- Felicitats. - Gràcies.
No està excessivament sensible. Has tingut febre?
No, però em costa respirar per la pressió.
No li pot treure líquid?
Això s'hauria de fer a les revisions
i estem a vessar.
Però aviam què puc fer.
Espereu i ara torno.
Dona de 30 anys, el tren ha xocat on era ella.
Hipotensió i traumatisme toràcic.
I el seu fill, que anava darrere.
- Membranes seques i destres respiratori. - El puc examinar jo. El conec.
- Informa-me'n. Cass, amb ella. - A la tres.
Som-hi.
- Al box u. - Sí, doctor.
Senyora, com es diu?
Kathryn.
Kathryn, ara l'atendrem, d'acord?
Què tenim?
Nadó de nou mesos d'un accident de cotxe.
Té taquipnea i les membranes mucoses seques, però la resta, bé.
Quina opció contemples per justificar el poc pes?
Estenosi pilòrica?
- Fem-li un TAC. - De seguida.
Ben…? Benny?
Està atès. Ara l'hem d'atendre a vostè.
Kathryn, aguanti.
Això no és bo. D'acord.
- Transfusió. Quatre bosses. - De seguida.
- Sophie? - Què necessites?
A tu, els cirurgians van de bòlid i hem de gestionar això, eh?
- Pensem una pla. - Sí.
Hola.
Deus saber el que ha passat amb en Soriano.
- Sí. - Com pinta la cosa?
Per a tu o per a mi?
Ni se t'havia passat pel cap, oi?
La vergonya que sento.
Saps que semblo una imbècil?
Per estar amb mi?
Per confiar en tu.
Em sap greu, no…
És igual.
Amb mi, tot passarà, però amb tu…
El teu problema és que no tens res al banc.
Al banc?
Quan tractes bé la gent, poses diners al banc.
Quan fas coses desinteressadament, poses diners al banc.
Has de tenir diners al banc, Tom.
No, no vull sortir d'aquí en cadira.
Normes de l'hospital.
He passejat pel passadís mil vegades.
El terra rellisca.
Au, va, puc caminar perfectament.
Mira.
Va, Vero, nena.
Puc ballar i tot.
- Ja. A poc a poc. - A poc a poc.
Vigila. Mira-la.
Quantes coses.
Què? Puc marxar ballant?
Mama, balla amb mi.
Vinga, va.
- D'acord, però suau. - Suau.
Suau. Sí, suau.
Vinga, sent la música.
Molt bé, mama.
D'acord. Pots marxar caminant.
Tracte de favor.
Que bé. Gràcies, mama.
El Dr. Soriano t'ha de signar l'alta.
- I després, marxem. - D'acord.
Dra. Cruz.
M'estàs perseguint.
Vull parlar amb tu, però m'ho poses difícil.
- No tant, evidentment. - Això és incòmode per als dos, d'acord?
No vols deixar el servei i jo no te'l vull treure.
Ah, no?
No fas campanya perquè te'l donin?
Però no perquè marxis. Vull treballar amb tu.
De fet, volia saber qui vols que sigui cap de residents l'any vinent.
Quan la Junta m'ho comuniqui oficialment, t'ho faré saber.
Una cosa més.
En Glenn Vogel i la seva família són aquí. Per un accident.
L'està atenent la Simms.
Creia que ho havies de saber tenint en compte el que va passar.
- L'eco està bé. Hi ha un 60 %. - D'acord.
- Com van? - No gaire bé.
Estem atenent el nadó i la mare està pàl·lida i hipotensa.
D'acord. Gràcies.
Què passa? Estan bé?
Estan vius i estem fent tot el que està a les nostres mans.
Això li van dir els metges al meu pare abans que morís d'una infecció.
Després ens van cobrar 170.000 dòlars i ens vam quedar sense res.
Em sap greu.
No van curar en Benny fa uns dies, per què hi hauria de confiar?
Vol dir que ha empitjorat?
- Molt. - La doctora els va dir que es quedessin.
No seríem aquí si haguessin fet cas.
No passa res. L'entenem.
Potser és culpa vostra.
Parava de respirar moltes vegades.
La Kathryn estava espantada i anàvem a veure la meva mare.
És llevadora, sap què fer.
Per això anava tan ràpid.
No ha estat culpa meva.
La Kathryn cridava.
En Benny tornava a no respirar.
Per què no el vau curar?
Em…
Em sap molt de greu que estigui passant per això.
I li prometo que estem fent tot el possible perquè se solucioni.
No em digues que els he matat.
El mantindré informat, d'acord?
- Elijah, ho tens controlat, oi? - Sí.
- Entra en bradicàrdia. - La perdem.
Què necessiteu?
- Li hem d'obrir el pit. - Té un traumatisme.
Pols baixant, el té a 30.
Però és jove i està sana.
Tens raó. Què necessites?
- Intubes mentre la preparo? - Sí.
- Instrumental per intubar? - Sí.
Aviam.
No tenim pols.
- Iniciem compressions. - Sí.
- I preparem la intervenció. - Sí, de seguida.
Dr. Phillips, això estava lliure.
Ja. En Julio és pacient meu des de fa molt de temps.
Ve per una paracentesi.
Has colat un cas que no és urgent.
Li fa molt de mal i no pot anar a consulta fins la setmana vinent.
D'acord. Atén-lo i que marxi.
Sí, és clar.
Donna, em portes un ecògraf?
Estan els dos ocupats.
O mira, fas aquesta intervenció bàsica sense ecògraf.
No l'he fet mai usant només punts d'incisió.
Hi ha gent malalta que necessita aquest espai.
Així que atén-lo
o l'enviem a casa.
Per favor, no puc esperar una setmana.
És clar, ara ho fem.
Intubada. Gabe, canvi.
- Molt bé. Som-hi. Bisturí del deu. - Bisturí del deu.
Gràcies.
Mira.
Pots anar amb bici sense rodetes.
Molt bé.
- Sophie, separador. - Separador.
Gràcies.
Molt bé, ho tinc.
Aturem compressions.
Què veus?
Xander, continuem? Li veus el cor?
Sí, però cal fer una incisió al pericardi. Ens aturem.
D'acord.
La cinc quedarà lliure d'aquí a quinze minuts.
Ajuda! Per favor, que algú ens ajudi! Per favor, necessitem ajuda!
Ei, obre.
Sandra?
- Què passa? - Està inconscient.
- Estava bé i de sobte s'ha desplomat. - Julio!
Julio, em sents? Julio.
Julio, em sents?
Vinga.
- Tranquil·la. - Per favor, Dr. Phillips.
Tot anirà bé. Som-hi.
- Anem a un box. - Sí.
- Estic al pericardi. - Les constants no s'estabilitzen.
Merda, té lacerat el ventricle dret.
I es pot arreglar?
Ens quedem sense temps.
Xander, la perdem.
Aviseu Cirurgia Cardíaca.
Estic taponant un ventricle amb el dit i necessito ajuda ja.
Hem d'anar a quiròfan.
- I si fem un catèter de Foley? - Bona idea.
Rebut.
Aguanta, Kathryn.
Abdomen distès.
Es dessagna.
Entrarà en parada.
No tenim pols.
- Iniciem compressions. Tamboret. - Iniciant compressions.
Aturem compressions. Comprovem el pols.
No tenim pols, com està?
Fibril·lació ventricular. Carreguem a 200.
Carregant a 200.
Reiniciem compressions.
Aturem compressions. Comprovem el pols.
Asístole.
La tensió augmenta.
S'estabilitza.
Ho hem aconseguit.
L'has salvat.
Connectem un monitor portàtil i a quiròfan.
- Camila, ens deixes un moment? - És clar.
Xander, es posarà bé.
L'has salvat.
Encara pot morir a quiròfan.
Has de parlar amb el marit.
No fins que no hi hagi perill.
- Cole, què hi fas, aquí? - Només volia veure com estava.
No, ja no ho pots fer, això.
I si vols continuar sent metge, allunya't d'ella.
En tots els sentits.
Entesos.
Sí? Ho entens? Perquè està en estat crític
i la família té arguments jurídics per qüestionar el nostre tractament
pel que creuen que ha passat.
L'únic que pots fer ara per la Nia Washington és pregar.
I marxar.
Doncs…
Tenia un pacient que es deia Julio.
Tenia vint anys.
Va venir un dia.
Urgències estava a vessar.
I la Dra. Broussard volia que l'atengués ràpid.
Li vaig fer cas i segurament vaig perforar algun vas.
Hi penso cada vegada que entro en un box.
- Cada vegada que intervinc un pacient. - Em sap greu.
Crec que ho podria haver superat.
Però la meva mare ho va tapar tot.
Quan vaig venir aquí, la gent es feia preguntes.
I suposo que d'aquí van sortir els rumors sobre les altres dones.
No et podia dir que no era veritat perquè violar l'acord m'hauria enfonsat.
A mi i a la família.
Igualment, és culpa meva.
Perquè no vaig fer res.
I em fa vergonya.
La meva mare ho va fer per protegir la meva carrera, però…
tampoc volia que afectés la seva.
M'ha clavat dins d'una capsa inexorable.
Quina cagada.
No va estar culpa teva.
No. La cagada ha estat amb tu.
Tenies raó, no hi hauria d'haver insistit, no…
No t'hauria d'haver posat en aquella situació.
T'hauria d'haver escoltat.
Com volies.
Con necessitaves.
Em sap molt de greu, Danny.
Ho sento.
Gràcies per dir-ho.
Vull que sàpigues que t'estimo de debò.
I jo a tu.
No paro de pensar en els sopars dels diumenges.
Els trobaré molt a faltar.
Potser em fan fora.
Els meus pares no faran res, no després del que t'he explicat.
Potser em fan fora i ja no ets el meu cap.
I podem començar de zero.
I veure què passa.
T'agradaria?
Sona bé.
Com va la mare?
Està a quiròfan.
Encara no se sap res.
- Com va el nadó? - Bé. Sí. Estenosi pilòrica.
Tenies raó. Pots estar molt orgullosa.
Ho estic. Tranquil.
Ei.
Què creus que fan allà dintre?
- Tornem a la normalitat. - Li hauries d'explicar el que sents.
No és això.
La Danny i jo som amics i prou.
Jo només dic el que veig.
Chan, has fet una toracotomia amb en Phillips.
L'he ajudat. Acabo de deixar la pacient a quiròfan.
A partir de demà, deixes el servei. Rebràs el nou horari aviat.
Ei.
Quin problema tens?
- Problema? - Sí.
Per què sempre que faig alguna cosa bé, m'humilies i em fas sentir com una merda?
No m'has felicitat ni una vegada.
Ni m'has animat mai.
I saps què? La gent ho veu.
Saps que la Camila prefereix marxar a aguantar les teves merdes?
La podríem perdre,
tan bona i optimista que és, i per què?
Per què no pots gestionar el teu ego?
Has acabat?
Perquè estic d'acord amb tu.
T'he canviat l'horari perquè tinguem torns diferents.
I veig que saps que és pel teu bé.
- Hola. - Hola.
La Danny i en Phillips volen notícies de la Kathryn tan aviat com surti.
Vinga.
Ja et soltem.
- Amb cura. - Sí. Amb cura. Té raó. Vinga.
- Escolta. - Què?
T'han trucat de la Junta?
- Sí. - I?
- Hola, bona tarda. - Com va?
Com estàs?
Vero, oi?
- Hola, soc la Camila. - Hola.
Felicitats. Ja marxes a casa. Que bé.
- Gràcies. Hi eres quan vaig ingressar? - És clar, va ser el meu primer dia.
T'agrada això?
Sí.
- Com si la Cruz no hi fos. - Jo faig igual.
No, de debò. M'agrada molt.
Tant de bo et quedessis.
- Sé que has demanat anar al Miami South. - Au, va, Natalia.
- Perdona, no sabia que… - Que faig un seguiment als estudiants?
És difícil ignorar valoracions com les teves.
De tothom.
El Dr. Phillips, el Dr. Elijah, en Luis, els adjunts…
Parlen meravelles de tu.
Seria una pena perdre't.
Mare meva. Hola.
Campiona.
- Me n'alegro molt. - Gràcies.
- Hola. - Diu que em vas salvar la vida.
Això no…
No siguis modesta. No seria aquí si no fos per tu.
M'alegra haver ajudat.
Gràcies.
El que em frustra és que no et puc fer fora.
Igualment, no ho anava a fer.
Però quan siguis cap, recorda que t'ha anat d'un pèl.
Et farà tocar de peus a terra.
No…
Que quedi entre nosaltres de moment.
S'anunciarà a la festa de demà.
No…?
No t'ho posarà tot més difícil encara?
Això no és cosa teva. Tu centra't en ser bona metgessa.
Estic molt content per tu.
És genial.
No t'hi recolzis gaire i posa't gel i ja està. D'acord? A poc a poc.
- Sophie, novetats? - Hola.
Què passa?
Estan bé?
El seu fill té el que s'anomena estenosi pilòrica.
Es pot tractar i es posarà bé. I m'acaben de trucar de quiròfan.
L'operació de la Kathryn ha anat molt bé.
Tothom opina que es recuperarà.
Ei, Camila.
- He trobat l'arracada. - De debò?
- Sí. - Ostres, moltes gràcies.
- Com has dit que t'agradava… - No, és més que això.
La meva àvia me la va donar abans de morir.
- Em sap greu. - Gràcies.
Va ser l'any passat.
On era?
Doncs…
Primer he mirat on esmorzes normalment.
Bé, no esmorzes exactament, però agafes una magdalena de la barra.
Després he anat a la taula de l'arbre
i he mirat pel terra i no hi era.
- He parlat amb el conserge i res. - Amb el conserge?
Sí, per…
Li he demanat que mirés el tiràs per si s'havia enganxat allà.
Res, era al terra de la sala de personal.
Me la deixes un moment? Gràcies.
He decidit que no te la torno perquè…
no vull que marxis.
L'hospital no seria ni la meitat de bo sense tu i…
I m'encanta treballar amb tu.
I em fas…
riure.
I em fas millor.
Així que no te la tornaré fins que no acceptis quedar-te.
De debò et quedaries l'arracada de la meva àvia morta?
Sí. Totalment.
He retirat la sol·licitud aquesta tarda.
He decidit quedar-me, així que dona-me-la.
Senyor, i m'has deixat dir-te tot això.
M'ha encantat.
Camila.
- Mare meva! - Hola, amor.
- Hola, vida. - Hola.
Com estàs?
- Bon últim dia. Per a tu. - Gràcies.
- Hola. - Hola.
- Sophie. - Hola, Rodrigo.
Rodrigo, molt de gust.
- Igualment. - No sabia que la Camila tenia xicot.
- Ah, no. Esperem que no. - Va, calla.
- Estem promesos. - Ostres!
Quina meravella!
És genial, sí.
No he vist…
- No duus…? - Ah, ja, no. Ha estat fa poc.
Me l'estan ajustant.
Que bé. Molt bé. Genial.
Bé, jo marxo, a casa, així que…
- Molt de gust. - Rodrigo.
- Sí. - Molt bé.
- Ens veiem dilluns? - Sí.
Gràcies. Passa-ho bé demà a la festa.
Hola, Dr. Sanchez.
Dr. Phillips.
- Felicitats pel lloc d'adjunt. - Gràcies.
La veritat és que m'ha sorprès. A tothom, en realitat.
- Ah, sí? - Au, va.
Ets un paio amb sort.
T'han fet concessions per ser qui ets.
I has estat bon cap.
Però has de saber que quan ets adjunt no hi ha xarxa.
Qualsevol errada d'algú a qui supervisis,
sigui l'estudiant més tanoca o el nou cap de residents,
serà responsabilitat teva.
Espero que n'estiguis preparat.
Saps què? Ho entenc.
No t'agrado, i t'hauria dit que em venia de gust treballar amb tu,
però ja que som sincers, ets l'adjunt que pitjor em cau.
Ens veiem dilluns, Patrick.
No, el que vull dir és que tens diners a mansalva.
Com un adjunt?
No. Fons de debò, que ets rica.
- Aniria al Japó. - Això volia jo.
Directa a Kyoto, sense passar per la sortida ni cobrar les 20.000. I…
I m'ho compraria tot.
Molt bé. Danny, i tu?
Sicília. Aniria a una vinya de Sicília.
Beuria vi negre, gaudiria de la piscina i no pensaria en el que dec de la uni
perquè no deuria res gràcies als meus diners meravellosos.
La Danny Simms.
A ella és a qui vull com a cap de residents.
D'acord. Gràcies.
I podem dinar junts per parlar de treball.
Pagues tu.
- Molt bé. Esculls tu. - I tant.
- No en vull parlar. - De què?
De fotre'm crits o del que passa amb la Nia?
De res.
Almenys sé perquè ets més cabró que de costum.
- Vol alguna cosa? - Aigua, per favor.
I ara, què?
Desperta, la seva família em denuncia i em fan fora.
O mor, la seva família em denuncia i em fan fora.
I també estaria fet pols.
T'importa.
No puc ni admetre això sense clavar-me en un embolic.
- T'he portat una altra. - Gràcies.
- M'has llegit la ment. - Només faltaria, cap.
No ho saps, això, no…
Aviam, t'escolliran a tu.
I t'ho mereixes. De debò.
Vull que ho sàpigues.
Gràcies.
Així que Sicília, eh?
Sí.
Per què no?
- On aniries tu? - No ho sé.
Sicília fa bona pinta.
Hola a tothom.
- Hola. - Bona tarda. M'alegro molt de veure-vos.
Ha estat un any fantàstic. Heu treballat incansablement.
I us hi estic molt agraïda.
Us he d'anunciar que l'any vinent hi haurà un canvi.
La Junta ha decidit separar els serveis d'Urgències i Cirurgia.
Així que jo continuaré sent la cap de Cirurgia
i Urgències tindrà un nou cap interí.
Ha estat un honor immens
convertir l'hospital en el centre d'Urgències que és.
Però sempre arriba el moment de passar el relleu.
I em fa molta il·lusió
passar la direcció d'Urgències a un dels nostres.
L'adjunt d'Urgències Patrick Sanchez.
Gràcies, Dra. Cruz.
És un honor i una sort poder dirigir aquest servei.
Que has convertit en tota una institució.
Com sabeu,
no m'agrada complicar-me ni parlar en públic.
Però hi ha una qüestió que us he de comunicar avui.
La designació
del nou cap de residents.
Tenint en compte l'opinió de la Dra. Cruz i la Junta, he escollit…
al Dr. Samuel Elijah.
- Felicitats. - Gràcies.
Elijah.
Ei.
Gràcies.
Me n'alegro molt.
- Felicitats. - Gràcies.
Ei.
Gràcies.
Ei.
Danny, em sap greu.
No sabia que faria això.
No m'has de demanar disculpes.
Aquest és el preu que has pagat per mi? Passar el relleu a en Sanchez?
No és culpa teva.
Em van ensenyar a resistir els cops, a no queixar-me.
L'error ha estat creure que els cops s'acabarien.
No s'acaben mai.
Ets molt dolenta donant ànims.
Tot passarà.
Per a tu, també.
Has impressionat molta gent, Danny, no només a mi.
Així que no et subestimis.
Perquè durant les últimes setmanes t'has fet valer.
Millor aquests ànims?
És increïble.
- Dels que podrien haver escollit… - Calla, que ve.
Ei, Patrick.
Felicitats.
Moltes gràcies, Dr. Phillips.
Per cert, hi ha molts altres adjunts que em cauen pitjor que tu.
Ens veiem dilluns.
- Estic fotut. - Del tot, sí.
T'ha fet mal? Ho semblava.
Hola.
Em sap greu que no t'hagin escollit.
- M'alegro que hagin escollit l'Elijah. - Jo m'alegro que no marxis.
I jo.
- El… - Volia…
- Digues. - No, tu.
El que vas dir ahir va significar molt per a mi.
I jo també trobaré a faltar els sopars dels diumenges.
Vull que sàpigues que no diré res del que va passar al Kennedy.
És igual, en realitat. He parlat amb el Comitè d'Ètica avui.
Els he explicat tot.
- Què? - Sí.
Et poden denunciar. Pots perdre la llicència.
- I els teus pares? - M'importa tot una merda.
Era el que havia de fer.
I ho he fet.
Una noia que m'agradava m'ho va dir una vegada.
Intento ser més com ella.
M'ha trepitjat.
Au, va.
- Que no teniu feina? - Què hi fas, aquí?
Em portes la plantilla de residents de l'any vinent?
- Un moment. Això vol dir que seràs cap? - Això mateix.
Felicitats.
- Felicitats. - Gràcies.
No hauries d'estar saludant i bevent tequiles ara mateix?
No, com us deia, tinc feina, d'acord?
Elijah?
Accident marítim a Key Biscayne. Venen diversos casos.
Sé que no et toca treballar, però t'hi pots posar?
Som-hi.
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar