Stai!
Stai! Oprește-te!
Stai!
Kaede!
Nu e ca și cum îți cer o favoare uriașă.
Dar cu siguranță nu vreau să refuzi.
O fac.
Fac orice!
De ce vorbești cu noi de parcă am fi egali?
Aoleu! Stai!
Stai!
- O faci? - O fac! Fac tot ce vreți!
- Da? - Te rog! Da!
Stai!
Cu asta, o putem scoate pe Natsumi Kawai din templu oricând.
Expresia unei persoane strânse cu ușa e minunată.
Aș vrea să-i văd fața dacă i-ai fi dat drumul.
- Știi filmul Greu de ucis? - Da.
Scena de la final, în care Hans, liderul hoților, cade…
a fost creată cu efecte speciale.
Dar, de fapt, Hans a fost aruncat de la 13 metri înălțime.
Angajații i-au zis…
Au zis: „Trei, doi, unu… acum!”
înainte să îi dea drumul.
Dar, de fapt, au zis…
„Trei, doi…
unu!”
Și i-au dat drumul.
Așa au reușit să îi vadă expresia realistă de surpriză și frică.
Hans Gruber…
A fost un mare infractor.
Minte genială, cu inimă de gheață, diabolic, dar un gentleman.
Era un personaj fermecător, cu umor și patos.
Filmul a devenit un clasic,
nu datorită eroului mizerabil,
ci datorită realizărilor lui Hans.
Nu-mi amintesc bine filmul.
Goto a reușit să intre în legătură cu Abiru Holdings.
E timpul ca informația să ajungă la Sekiyo,
așa că ar trebui să găsim un impostor.
Sunt de acord. O voi contacta pe Reiko.
Cum rămâne cu Takeshita?
Nu sunt sigur.
N-a mai păstrat legătura.
Nici măcar ca să ceară bani.
Oricum, treaba lui e aproape gata. deci nu contează prea mult.
ESCROCII DIN TOKYO
Escrocii imobiliari fură sume mari de bani dându-se drept proprietari.
Încearcă să vândă proprietăți folosind documente false.
Astfel de grupuri de escroci au un lider, un negociator, un informator,
un expert jurist, un falsificator de acte
și un coordonator de casting pentru impostori.
Pentru a escroca miliarde de yeni,
au nevoie de precizie și tehnici infracționale foarte avansate.
Cum merge? Ai găsit alt loc?
EPISODUL 4
Nu încă.
Dar, neoficial, un teren comparabil cu cel din Oimachi…
Nu.
Am găsit unul și mai mare.
Serios? Îl poți lua?
Nu pot spune încă.
Se pare că proprietarul nu vrea să renunțe la pământ.
- Toată divizia face tot posibilul, dar… - Am înțeles.
Nu putem juca dur ca pe vremuri…
Am făcut destul de multe lucruri periculoase, nu?
Cu siguranță.
Dar, pentru ca noi doi să urcăm și mai sus…
nu ne putem împiedica aici.
Sunt conștient.
De săptămâna viitoare, președintele va fi o lună în Kazahstan.
E implicat în proiectul ăsta.
Dar nu cred că va merge bine.
- E posibil să se întoarcă mai târziu. - Bine.
Fă ceva cu terenul până atunci!
Am înțeles.
Scuzați-mă!
Dle director Abekawa, e timpul să plecăm.
- Bine. Atunci plec. - Da.
Te simți bine?
Da.
Nu prea arăți.
Alo?
Poftim?
Vin imediat.
Nu e o greșeală?
Nu, dar nu știu de ce informația a apărut brusc.
Știm sigur că administratorul bunurilor templului
se oferă să vândă companiei Abiru Holdings.
Abiru?
Afaceri imobiliare, dezvoltare, îmbrăcăminte…
De ce o companie atât de obscură?
Am avut afaceri cu ei?
Nu, dar au o cifră de afaceri de 15 miliarde de yeni.
I-am verificat. Nu au probleme care ar putea afecta un contract.
Și încă ceva.
Iată! Femeia asta consilier.
Alt nume de familie, dar e soția parlamentarului Tabuse.
Tabuse susține construcțiile. Pare de încredere.
Șefu', să ne grăbim!
Dacă am aflat noi, există șanse să afle și alte companii.
Tokyu are experiență în reabilitarea gărilor…
Ce? Încă n-ai făcut nimic?
M-am gândit să vă întreb…
- Idiotule! Contactează-i acum! - Da, domnule! Îmi pare rău.
PENSIUNEA JAPONEZĂ ATAMI
- Ce? Sunt cam ocupată. - Cu ce?
Poftim?
Te pregătești pentru un banchet sau cauți o impostoare?
Ambele. La voi cum e?
Sekiyo pare să cadă în capcana noastră.
- Am început să facem niște acte, dar… - Știu.
- Permisul și pașaportul? - Da.
Vor fi mișcări săptămâna viitoare. Deci, dacă te poți ocupa de…
Știu. Închid.
Takumi! Ce să elimin din contractul ăsta de vânzare?
Partea legată de preț.
Aici, aici și aici.
Zece miliarde… O grămadă de bani.
- Nu e cea mai mare fraudă a voastră? - Presupun că da.
Bună ziua!
- Doriți? - Poftim?
Voiam niște cafea, dar am apăsat pe butonul greșit.
Dar…
Poftim!
Mulțumesc.
- E fiul dumitale? - Poftim?
Scuze, am văzut poza.
Câți ani are?
- Are zece ani. - Înțeleg…
Deci e cu un an mai mic decât fiul meu.
- Cu adevărat? - Da.
- Dacă ar mai fi în viață. - Poftim?
Au trecut deja cinci ani…
Vreți să vedeți o poză cu Ryuto?
Da, mi-ar face plăcere.
Imediat.
Vreau să vă arăt cea mai drăguță poză.
Pe care să v-o arăt…
Da, asta.
Uitați!
Da. Ce zâmbet frumos!
Era singur la părinți și timid.
Se plângea că nu vrea să meargă la școala primară.
Dar s-a înveselit imediat de când s-a dus.
Cred că și fiul meu era la fel.
- Cu adevărat? - Da.
Și-a făcut mulți prieteni.
L-au invitat să meargă la clubul lor de fotbal.
La început, nu se descurca deloc,
dar a muncit din greu.
Treptat, a început să joace în meciuri…
Într-o duminică, a plecat la un meci…
dar pe drum…
a fost lovit de o mașină…
Cred că a fost greu.
Îmi pare rău. Nu trebuia să vă spun așa de brusc.
Care îl cheamă pe fiul dumitale?
Kenta.
- Kenta practică ceva? Un sport? - Nu…
E internat de multă vreme.
E bolnav.
Poftim?
Regret nespus.
Cred că e foarte greu.
Mă gândesc să merg iar la penitenciarul Chiba.
- E vorba de Masami Tsujimoto? - Da.
Dacă aș mai putea vorbi cu el,
poate aș găsi vreun indiciu.
- Cum ar fi? - Nu sunt sigură…
Cred că Takumi Tsujimoto nu a tăiat toate legăturile cu familia lui.
De exemplu, scrisoarea asta. A cerut schimbarea adresei.
Sau mormântul soției și fiului său.
Se apropie aniversarea morții lor. Le-ar putea vizita mormintele.
- Încă sunt familia lui. - Nu știu ce să zic…
Poate Takumi de azi a renunțat la tot trecutul lui
când s-a hotărât să devină un escroc.
Deci…
- Ai face la fel? - Poftim?
Dacă, ipotetic, s-ar întâmpla același lucru cu soția și fiica dumitale.
Chiar ai putea să te distanțezi complet de trecut?
Ce? E o nebunie.
Eu nu știu. Nu sunt căsătorită și nu am copii.
Dar dumneata ai o familie. De asta întreb.
Nu cred că aș face așa ceva.
- Nu e așa? De ce? - Ei bine, nu aș putea.
Pentru că îți iubești familia, nu?
Nu fi absurdă!
Știu că ai o poză cu familia în dezordinea de pe birou.
- Nu am. - Asta înseamnă sperjur.
Încetează!
Vezi? Ai una.
Nu cred că ar fi atât de ușor să uite complet de familia lui.
Tatsu!
- Putem vorbi? - Desigur.
Victima a cărei crimă e anchetată de Divizia Întâi
nu e rechinul imobiliar din frauda pe care ai anchetat-o tu?
Toshikatsu Hayashi. Da, el e.
M-am gândit eu.
Care e stadiul anchetei?
Cadavrul a fost descoperit ieri.
- Deci nu se întâmplă nimic încă. - Am înțeles.
Bună ziua! Sunt Haba.
Da.
Am înțeles.
Ce? Unde te duci?
Te las să te ocupi de tatăl lui Tsujimoto.
Poftim?
Bună ziua! Criminaliștii aproape au terminat.
Pe aici!
Bună, Matsuoka!
Tatsu! Ce cauți aici?
- Acum lucrez la un caz de fraudă. - Da.
M-am gândit că are legătură.
Sigur e o crimă?
Da, se face autopsia cadavrului, dar e strangulare.
- Aici? - Asta nu știm.
Nu e nicio urmă de luptă aici.
După ce am vorbit cu criminaliștii, pare prea ordonat, nu?
Se pare că victima stătea adesea aici peste noapte.
Nu pare obsedată de ordine.
Dar podeaua e ciudat de curată.
Deci crezi că urmele luptei au fost șterse?
Încă nu știm.
Stai puțin!
- Pot să arunc o privire? - Sigur.
Alo?
Da…
G. Ahiru?
G…
Da, înțeleg. E bine la acea oră.
Da, vă anunț câți oameni vin din partea noastră.
Da, mulțumesc.
Da. La revedere!
- Ai reușit? - Da. Am vorbit cu președintele Abiru.
- Și? - A zis: „Să stăm de vorbă.”
Cum era de așteptat, a spus că alte companii au întrebat,
dar se pare că se va întâlni cu noi primii.
- Grozav. Când? - În cinci zile. În 8 noiembrie la 15:00.
Nu se poate mai devreme?
Președintele Abiru ar putea oricând.
Dar e cea mai bună zi pentru proprietară și pentru ceilalți.
Proprietară? Ne vom întâlni cu preoteasa?
Da…
Vor fi acolo proprietara, Natsumi Kawai, un consilier juridic și financiar
și consultantul imobiliar care administrează bunurile templului.
Bine, să mergem și noi cu o echipă decentă.
Adună o echipă!
Bine. Ce să pregătim? Nu putem merge cu mâna goală.
Ia să văd!
Refă proiectul Oimachi într-un plan cât mai detaliat cu putință.
Am înțeles.
Așteaptă!
A zis un anumit preț?
A zis că vrea să ne spună când ne întâlnim.
Mi se pare normal.
Ce zici?
Estimez că negocierile vor porni de la zece sau unsprezece miliarde.
- Cred că ai dreptate. - Scuzați-mă!
Yamauchi, Haraguchi, Takasu, Yashiki și Ninomiya!
- În sala de conferințe! - Da.
Zece miliarde…
- Bună seara! - Bună, Takumi!
Avem întâlnirea cu Sekiyo.
Când are loc?
8 noiembrie, la ora 15:00, la Abiru.
Am înțeles.
- Nu te bucuri? - Nu e asta.
Încă nu au căzut în capcana noastră.
Iar munca lui Takumi abia începe.
Astea fiind spuse, e un mare pas înainte.
Mulțumesc.
Reiko a trimis o poză cu candidata pentru impostoare.
O femeie de serviciu?
Ce zici?
Trăsături faciale diferite, dar pare potrivită.
Și eu cred la fel.
Serios? Nu-mi dau seama.
Arată ca o biată femeie de vârstă mijlocie.
E Reiko.
- Salut! - Bine lucrat azi!
Reiko, vorbeam despre impostoare.
Ne poți spune despre trecutul ei?
Dă-mi un minut! Am obosit să îi aud povestea jalnică.
E delicioasă! Deci…
Yoshie Taniguchi, 51 de ani.
O mamă singură care lucrează ca menajeră la hoteluri și pensiuni din Atami.
A avut un restaurant cu soțul ei de care a divorțat.
A înșelat-o și a fugit cu prietena ei care lucra la restaurant.
Restaurantul s-a închis, iar acum ea plătește datoria.
Are datorii de 12,5 milioane.
Cam asta e deocamdată.
E evident că e în găleată.
Takumi, situația ei seamănă cu cea a călugăriței.
Și alte femei aveau probleme,
dar m-am limitat la ea, are nevoie de bani urgent.
Adică…
Singurul ei fiu e internat cu o boală cardiacă congenitală.
Nu are bani pentru tratament.
E perfect.
O mamă face orice pentru copilul ei. E la fel și în familia mea.
- Cât îi trebuie? - Cinci milioane deocamdată.
De obicei, dăm trei milioane, dar poate oferim mai mult de data asta.
Cum stă cu memoria?
Nu pare proastă.
Dar, cum ai spus, cred că ar face orice pentru fiul ei.
Takumi, ce părere ai?
Ar trebui s-o cunosc mai întâi, dar instinctul îmi spune că merge.
Atunci, s-a decis.
Nu avem timp, deci nu o aducem la prima întâlnire cu Sekiyo.
Bine. Pentru a falsifica pașaportul și permisul,
cred că putem edita poza asta.
- I-o trimit lui Nagai. - Stai puțin!
E încă departe, dar va fi o întâlnire personală.
Va fi pregătită? Se va rade?
Nu va fi o problemă. Are alopecie după ani de greutăți.
Vezi?
Pe bune? Ce convenabil!
Am crezut că va fi cel mai mare obstacol.
- Părul e totul pentru femei. - Ce părere învechită!
Dar, cu siguranță, ar putea fi cea mai grea parte.
Trebuie să mărim prețul ca să merite.
Ai întrebat-o dacă vrea să fie impostoare?
Voi vorbi cu ea în câteva zile.
Mă întorc la pensiune.
Îți mulțumesc.
- Apropo, Goto! - Ce?
- O să-ți fac niște cărți de vizită. - Da, te rog.
Pot să-ți aleg numele din nou?
Sigur.
S-A DESCOPERIT CADAVRUL UNUI BĂRBAT POLIȚIA SPUNE CĂ A FOST UCIS
Deci crezi că rechinul imobiliar are vreo legătură, Tatsu?
Nu știu.
Dar…
când îi urmăream pe Harrison și pe ceilalți…
el a fost implicat indirect.
Crezi că „G” vine de la „Goto”?
Dacă au vizor un nou teren pe undeva,
ei bine… e posibil.
- Ce e „Ahiru”? Adică „rață”? - Nu știu.
Scrie „vizită”, deci o întâlnire?
Stai puțin!
Ahiru… imobiliare.
E o firmă Ahiru în Hiroshima, specializată în case unifamiliale.
Probabil că n-are nicio legătură.
- Ce e? - Nimic.
Mi l-am imaginat pe personajul Golgo 13 plimbându-se cu o rață.
Ce e asta?
Lui Golgo i se mai spune „G”, știi?
De asta mi l-am imaginat pe asasinul Golgo încruntat,
cu o rață care măcăne…
Bine. Da, am înțeles.
Cum a rămas cu întâlnirea cu Masami Tsujimoto?
Mă duc mâine-dimineață.
Bine. Atunci, poți pleca. Mă duc și eu acasă.
Bine. Bine lucrat azi!
- Tatsu, unde locuiești? - În Tsurukawa.
- E destul de departe. - Da.
- Și sunteți proprietar? - Da.
- E incredibil! - Nu e incredibil deloc.
E o casă veche și departe de gară.
Nu, te respect pentru asta.
Pentru că ideea de a cumpăra o casă pentru familia lor
nici măcar nu trece prin capul tinerilor din ziua de azi.
Ca fostul meu. Era în Unitatea de Ordine Publică.
Ne pregăteam să ne căsătorim.
Dar, când l-am întrebat de casă, a zis:
„Nu putem rămâne în locuința poliției?”
Îți vine să crezi?
De asta ne-am despărțit.
Înțeleg.
- Și soția dumitale lucrează? - Nu, e casnică.
Atunci am un mare respect și pentru ea.
Pentru că înseamnă că a susținut un detectiv devotat muncii lui,
în timp ce a avut grijă de familie.
- E o femeie obișnuită. - Nu, e uimitor.
- Invită-mă cândva! - La mine acasă? Nu e nevoie.
Vreau să-ți văd casa. Ca referință.
- Ei bine, noapte bună! - Noapte bună!
BUNICA, BUNICU, VĂ MULȚUMESC PENTRU TOT
- Îți pregătesc ceva? - Nu, mersi.
Mă culc imediat.
- Yuri a zis că vine săptămâna viitoare. - Bine.
Deci, cum te simți?
Așa și așa. Valorile au mai coborât. Ar trebui să fiu bine.
Mai ai mai puțin de șase luni.
Te rog, nu exagera cu munca!
Noapte bună!
Ce zici de o excursie?
- Vrei să mergem? - Poftim?
După ce mă pensionez, o să avem timp.
Poate mergem cu Yuri și familia ei la Okinawa sau undeva…
Ce neașteptat!
Voi primi indemnizația de pensionare. Ne putem răsfăța puțin. Ce zici?
O s-o întreb pe Yuri.
În cel mai rău caz, am putea fi doar noi doi.
N-am vrut să zic „în cel mai rău caz”.
Da…
Nu ar fi cel mai rău lucru.
Abiru?
IMOBILIARE ABIRU
CERERE DE DIVORȚ SOȚIA: SAEKO SHIMOMURA
Ce-a fost asta?
Ai pățit ceva?
Nu, nu e nimic.
Amintiri cu familia mea?
Da. Cea mai fericită amintire cu familia dumneavoastră
pe care v-o amintiți acum?
Cea mai fericită amintire…
Eu…
Am ucis…
Înțeleg cum vă simțiți.
Dar e aproape aniversarea morții lor, nu?
Da.
Îl căutăm pe Takumi.
Ar putea fi implicat într-un anumit caz.
Credem că le va vizita mormintele în ziua aniversării morții lor.
Când m-am gândit unde și-ar fi putut îngropa soția și fiul,
în loc de mormântul familiei Tsujimoto…
m-am gândit…
că poate a ales un loc unde avea amintiri frumoase.
Ar putea fi oriunde. Vă vine vreun loc în minte?
Cu un an înainte…
să le provoc moartea,
am mers într-o excursie la Izu în timpul verii.
A fost ceva spontan și toate hotelurile erau pline.
Am stat la o pensiune mică.
- Unde în Izu? - Cred că a fost… în Inatori.
Inatori.
A fost o excursie distractivă.
În ultima noapte…
am aprins artificii pe plajă.
Atunci, Toshimi a spus…
- Bunicule! - Da?
Vreau să stau aici pentru totdeauna!
Dar eu…
Eu…
- Inatori? Adică în Izu? - Da.
Mă duc acolo să investighez.
Sunt multe, așa că nu știu dacă îl voi găsi.
Bine.
Dumneata ai găsit ceva?
Nu, încă nu.
Bine. Ținem legătura când găsesc ceva.
Bine.
- Tatsu! - Bună!
E de la soția mea, pentru tine.
Poftim? Mulțumesc.
- Ce e? - E gem de casă.
Făcut din afine din grădina ei.
Mulțumesc.
- Ce face soția ta? - Ei bine…
Nu mai e iubire între noi.
E la fel peste tot.
Alo?
Da.
IMOBILIARE ABIRU HOLDINGS
- Scuze! - Da?
E aici vreun mormânt al familiei Tsujimoto?
- Tsujimoto? - Da.
Locul ăsta e atât de mare, că n-aș putea să vă spun.
NATSUMI KAWAI
Cipurile arată bine.
Nagai! Scuze, dar poți să estompezi marginea capului?
- Adaugă și mai multă umbră! - Bine.
- Salut! - Ce naiba faci?
Takumi a zis să curăț camera…
Ce faci…
Cine e șeful tău? Takumi sau Harrison?
- Nu, tu ești! - Deci?
Nu le putem arăta asta!
Nu înțelegeți? E o afacere de zece miliarde de yeni!
- Țineți minte! - Da, domnule.
Kenta!
Ea e prietena mea, Reiko.
Pentru că ai fost foarte curajos…
- Ți-am adus ceva. - Nu trebuia!
Nu e mare lucru.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Poftă bună!
La mijloc va fi Aoyagi, șeful Diviziei de Dezvoltare.
- Abiru va fi în fața lui Aoyagi? - Nu, Abiru e doar intermediarul.
Sekiyo va crede că decizia finală va fi făcută de Kawai. Eu voi fi în față.
Vei negocia prețul, nu? Cu cât vei începe?
Joci murdar, nu?
Scuzați-mă de deranj!
Sunteți la masa aceasta de ceva vreme…
Avem alți clienți care ar vrea să stea, deci dacă se poate…
Îmi pare rău pentru neplăcere.
Îmi pare rău. Vă rog să mă scuzați.
Va avea loc o negociere pentru a vinde un teren.
Aș vrea ca tu să pretinzi că ești proprietara.
Reiko, asta înseamnă că…
- Îți dau cinci milioane. - Ce?
Uite un avans de 500.000 de yeni!
Dacă accepți, îți voi plăti restul de 4,5 milioane.
Trebuie să plătești operația, nu?
Da.
Am înțeles.
Mă ocup eu de restul.
PREZENTAREA PROIECTULUI
Bine. Cu asta mergem.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Ce ușurare… - În sfârșit, am terminat.
- Yashiki! - Da?
- Ia asta și cumpără-ne bere! - Serios?
E o sărbătoare înainte de luptă. Dar nu beți prea mult.
- Da, domnule! - Mulțumesc!
- Șefu', pot cumpăra ceva acru? - Poftim?
- Pot lua Shochu și ceai verde? - Vreau de prune.
- Ce vreți! Du-te și cumpără! - Da, domnule!
Trimiteți-mi mesaj cu ce vreți!
8 NOIEMBRIE 14:55
V-am adus ceva.
N-am comandat așa ceva.
E din partea casei.
Vă mulțumim pentru serviciu!
Numai bine!
Mulțumesc.
- Bun-venit! - Două, vă rog.
Alegeți ce masă doriți!
- Goto, vrei cafea? - Da.
- O cafea cu gheață și una fierbinte! - Sigur.
Nu e timp pentru cafea. Nu ar trebui să mergem?
- E deja trecut de 15:00. - Să-i facem să aștepte puțin.
Noi deținem controlul, trebuie să îi ținem în suspans.
Semeni tot mai mult cu Harrison.
Da?
Da. Am auzit că Reiko a convins-o pe femeia de serviciu.
Da, m-a sunat ieri. O va aduce la Tokyo săptămâna viitoare.
- Și Takeshita? Ce e cu el? - Momentan nu pot să dau de el.
Nu e bine. Face prea multe.
Ce a zis Harrison?
Că Takeshita și-a terminat treaba. Nu e o problemă.
E adevărat, dar…
Tu ce crezi?
Fiecare avem propriul rol de jucat.
- Takeshita își face treaba… - Nu.
- Mă refeream la Harrison. - Poftim?
Ce vrei să spui?
Știi despre moartea lui Hayashi, rechinul?
- E mort? Când s-a întâmplat asta? - Săptămâna trecută.
A doua zi după ce i-am dat banii pentru că ne-a prezentat lui Abiru.
Cred că Harrison a făcut-o.
Nu direct. Cred că a folosit pe cineva.
E nebun.
Dus cu pluta.
După ce am terminat treaba cu Ebisu, bătrânul a murit într-un mod ciudat.
Cred că Harrison a fost.
Rămâne între noi…
după treaba asta, mă gândesc să mă retrag.
Nu mai am nevoie de bani. Am făcut destul.
Vreau să trăiesc în pace cu familia mea. E suficient pentru mine.
Takumi!
Ai grijă cu Harri…
- Da? - Tatsu!
L-am găsit!
Nu are numele Tsujimoto pe el, dar sunt sigură că asta e.
- O să confirm cu templul și sun înapoi. - Bine.
Am înțeles.
Mulțumim!
Scuze de întârziere!
Sunt ocupat acum. Te sun înapoi.
Nu ne-am auzit de mult, Shimomura.
Sunt Harrison Yamanaka.
Sunt impresionat că ai ajuns până aici.
Dar nu mai poți continua.
O să înceapă o ceremonie importantă și nu te putem lăsa să te amesteci.
Harri…
Pe aici!
Mulțumesc pentru răbdare. Au sosit dl Jinnai și dl Mamiya.
Scuzați-ne de întârziere! Vă rugăm să ne iertați.
Sunt Aoyagi de la Sekiyo House.
Sunt șeful Diviziei de Dezvoltare.
Sunt consilierul juridic și financiar al drei Kawai.
Mă numesc Jinnai.
Administrez bunurile drei Kawai la cererea dlui Jinnai.
Mă numesc Mamiya. Încântat de cunoștință.
- Eu sunt Aoyagi. - Mulțumesc.
- Deci, începem? - Scuzați-mă!
Dra Kawai întârzie?
Da, în legătură cu asta.
Dra Kawai a făcut brusc febră și n-a mai putut veni.
Înțeleg.
Dar în privința acestui pământ,
Dra Kawai și-a pus încrederea în noi, așa că nu aveți de ce să vă faceți griji.
O vom putea cunoaște la un moment dat?
Depinde cum merg lucrurile azi.
Încă n-am început negocierile.
Poate nu o să ne mai vedem niciodată.
Iertați-mi impertinența!
Atunci, să începem.
În privința terenului, am fost acolo și l-am văzut de câteva ori.
E un lot fantastic.
Ne-ar face mare plăcere să îl luăm în patrimoniu.
După ce Sekiyo House cumpără terenul,
vom folosi cei 3.200 de metri pătrați pentru a construi proiectul Takanawa,
o unitate comercială și o clădire de birouri…
E prea devreme pentru așa ceva.
- Nu trebuie să decidem ceva? - Pardon?
Sigur ați auzit deja de la dl Abiru.
Dra Kawai a încheiat deja un contract de vânzare cu Abiru Holdings.
Da…
Acesta e contractul. Uitați-vă peste el!
CONTRACT DE VÂNZARE-CUMPĂRARE
Nu ne-am văzut de mult.
E un pistol New Nambu?
Am auzit că detectivii au un pistol Sakura sau Smith & Wesson.
Ești loial.
Sunt de modă veche.
Fiind în Divizia a Doua de Investigații toată cariera,
nu cred că ai avut șanse de a-l folosi.
Am urmărit tot timpul infractori intelectuali ca tine.
Dar…
Nu mi-am imaginat că voi fi împușcat cu arma mea.
Împușcat?
O să fiu ucis, nu?
De tine.
- Nu e așa? - Nu.
Poliția devine isterică atunci când unul de-ai voștri e ucis.
Nu mi-aș asuma un asemenea risc.
O să sari de acolo.
O să te sinucizi, Shimomura.
Astea sunt copii după actele drei Kawai și specimenul de ștampilă.
Analizați-le!
SPECIMEN DE ȘTAMPILĂ NATSUMI KYWAI
PROCURĂ
IDENTITATE CONFIRMATĂ PRIN PAȘAPORT ȘI PERMIS DE CONDUCERE
Deci, în legătură cu prețul de cumpărare al terenului,
pot să vă întreb la cât vă gândiți?
Loturi de terenuri ca acesta se găsesc rar lângă linia Yamanote.
E aproape de gările Shinagawa și Sengakuji,
iar, peste doi ani, se va inaugura o nouă linie Yamanote.
Drept urmare, au apărut proiecte de anvergură realizate de JR și Tokyu
și se așteaptă că zona…
- Nu. Se confirmă că se dezvoltă mult. - Așa e.
De obicei, astfel de așteptări se reflectă în preț.
Dar vânzătorul vrea să păstrăm un interval rezonabil
și l-a lăsat în seama noastră.
Cât anume?
Paisprezece miliarde de yeni.
Paisprezece miliarde…
O casă veche din Tsurukawa, prefectura Kanagawa,
cumpărată cu 32,7 milioane împrumutați acum 25 de ani.
Aș putea spune că e o casă mică, dar distractivă.
Se pare că fiica ta și nepoții sunt în vizită.
Dacă nu sari,
o să-ți ucid toată familia și o să dau foc casei.
Dacă sari…
nu-ți voi răni familia.
Asta îți promit.
E o singură opțiune.
Harrison! Ticălosule!
Paisprezece miliarde.
Am stabilit prețul în funcție de valoarea de piață.
Terenul fiind așa cum e, cineva îl poate cumpăra la prețul ăsta.
Dar dra Kawai este generoasă.
Ce ziceți de 12 miliarde de yeni?
- Lăsați-ne o clipă! - Desigur.
PREȚUL VÂNZĂRII 10,3 MILIARDE
Descalță-te, te rog!
O să mă asigur că biletul de adio nu va fi luat de vânt.
- Ești bine pregătit. - Da, sunt.
Ți-am copiat scrisul.
- Ce spune? - Clișee.
Recunoștință pentru familia ta,
griji pentru sănătate și după pensionare.
Nu e greșit, nu-i așa?
Spune-mi un ultim lucru!
E vreo cale…
să luați în considerare 10,8 miliarde?
După ce că dra Kawai a scăzut sub prețul pieței,
vreți să negociați și mai mult?
N-ar trebui să fiți prea lacomi.
Nu, n-am vrut să…
Nu ați primit interogări de la Mitsui, Tokyu, Nomura și Mori, dle Abiru?
Ei bine, da.
Vrem să vindem cuiva care se decide repede.
Lăsați-ne puțin, vă rog!
Cum ai aflat că te urmăresc…
că am anchetat compania…
și informațiile mele personale?
Nu-ți pot spune. Am o obligație de confidențialitate.
Obligație? Glumești?
Singura ta regulă e…
morții nu vorbesc.
Morții nici nu aud.
Nu trebuie să auzi nimic.
Ai un informator în divizia mea. Cine e?
Sigur vrei să știi?
Vrei să fie ultima ta amintire?
Comisarul Haba?
M-am gândit eu.
Pentru bani?
A fost surprinzător de rezonabil.
Bine.
E timpul să plec.
Atunci, ce ziceți de 11,4 miliarde?
Sub 11,8 ar fi dificil, nu?
Ar fi la limită.
Deci 11,8 miliarde…
Nu sunt sigur…
Bine.
Ce ziceți dacă împărțim diferența la 11,2 miliarde?
În plus…
vom plăti pentru demolarea clădirii.
Deci 11,2 miliarde. Ce părere aveți?
Mulțumim.
Totuși, avem o condiție.
Ce s-a întâmplat?
E de înțeles.
Nu trebuie să-ți fie rușine.
Ești om. E normal.
Dar vei muri în schimbul vieții familiei tale,
deci e o moarte admirabilă și umană.
Nu vreau să îmi spună așa ceva un monstru ca tine.
Atunci să facem așa.
Totuși, avem o condiție.
Dra Kawai se grăbește să vândă.
Trimiteți cererea de cumpărare până mâine.
Vă dăm scrisoarea de intenție pentru vânzare în aceeași zi.
Și în două săptămâni după aceea…
vom executa semnarea contractului și plata.
- Două săptămâni? - Da.
De fapt, ar fi cam greu.
La suma asta, trebuie convocată o ședință internă…
Înțelegem.
Dar, dacă nu vă grăbiți, îl poate fura o altă companie.
Dra Kawai vrea să vândă cât mai repede.
Nu, dar nu putem…
Nicio companie nu poate să obțină aprobarea atât de repede…
Acceptăm.
Poftim?
Doar închide ochii.
Te voi împinge.
Să vedem.
„Trei!
Doi!
Unu!
Acum!”
Facem așa?
Să nu crezi că mă poți lua de mână și să mă tragi după tine.
De dragul familiei tale.
Bine.
Trei!
Deci…
rămân 11,2 miliarde.
Dar, pentru că o plată integrală la prețul ăsta e neobișnuită,
sunt necesare ajustări.
Ne vom strădui să vă satisfacem așteptările.
Mulțumim.
Cu toate astea…
și noi avem o condiție.
Ca persoană cu autoritate în cadrul Sekiyo House,
nu pot semna acest contract doar după întâlnirea asta.
Ce condiție aveți?
Vrem să ne întâlnim cu vânzătoarea, dra Kawai, imediat.
În plus, în prezența ei,
vrem să facem turul proprietății și templului Kouan-ji, casa ei.
Am înțeles.
Atunci vom discuta despre asta cu dra Kawai imediat.
Și mai avem o condiție.
Să organizăm întâlnirea cu dra Kawai după ce primiți aprobarea internă.
Atât.
Alo?
Tatsu, mă auzi?
Alo? Tatsu?
Alo?
Subtitrarea: Alina Anescu