-Varsågod. -Tack så mycket.
SIGILLCERTIFIKAT KENICHI SHIMAZAKI
BYRÅ FÖR RÄTTSLIGA FRÅGOR, SHIBUYA-FILIALEN
-Chefen. -Ja?
Här. Jag tror att sigillcertifikatet i denna registreringsansökan
kan vara förfalskat.
-Förfalskat? -Ja.
Som sagt, det är nog bäst om vi inte ses på ett tag.
Va? Tvingades du lämna showen?
Jag har det också jobbigt.
Min dotter vill inte gå till skolan, och svärföräldrarna är på mig…
Jag förstår. Jag ringer dig. Okej? Hejdå.
-Ursäkta. -Vad är det?
Tja, alltså… Det är…
-Vad är det? -Gällande fastigheten i Ebisu…
Den, ja. På tal om det, jag gillar inte det här.
Jag vill ha nåt som tilltalar unga och rika, inte familjer.
-Och den här exteriören… -Vi fick precis
det här från byrån för rättsliga frågor.
Från byrån? Vad är det här?
ANSÖKAN INLÄMNAD AV OBEHÖRIG ANSÖKAN AVSLÅS
Va?
Vad då "avslås"?
-Det var bedrägeri. -Va?
Fastigheten var inte till salu.
-Jag förstår ingenting. -Chefen, vi blev nog måltavlor
för bedrägeri.
Men vi skrev på kontraktet…
De där typerna var… fastighetssvindlare.
Svindlare?
Fastighetsbedragare stjäl pengar, genom att låtsas vara fastighetsägare
som vill sälja sin mark. De använder sig av förfalskade dokument.
Dessa bedrägerier utförs av en grupp med en ledare,
en förhandlare, en informatör,
en juridisk expert, en dokumentförfalskare,
och en rekryterare som väljer ut falska fastighetsägare.
För att svindla miljardtals yen
krävs precis och mycket avancerad kriminalteknik.
AVSNITT 2
YOSHIO GOTO, HARRISON YAMANAKA, REIKO INABA
-Hej, Tatsu. Har du en minut? -Ja.
TOKYOS METROPOLITANSKA POLSAVDELNING
Angående din omplacering…
-Ja? -Det lyckas inte.
Jag försökte allt, men…
Jag förstår.
Tack ändå.
Jag kan nog överlåta det till de andra nu utan samvetskval.
Jag hade gärna gjort mer.
-Det påminner mig. Du, Kuramochi! -Ja?
Kuramochi börjar jobba här idag.
Hon är din partner istället för Okubo. Ta henne under dina vingar.
Jag är Kuramochi. Angenämt.
Men jag är bara här i några månader till.
-Jag hinner inte lära ut… -Det är okej.
Det är temporärt. Hon ska till första utredningsenheten.
Ja. En dag vill jag dit.
-Jag skämtade. Vilket allvar. -Gjorde du?
Förlåt.
Handled alltså Kuramochi, men fortsätt med utredningen.
-Jag förstår. -Men ta inte i för mycket.
Jag vet.
KAFFE
GRÄDDE
SOCKER
Vill du också ha?
Ja, visst.
-Hur gammal är du? -Ursäkta?
Jag försöker inte trakassera dig eller nåt sånt.
Men vi ska vara partner för tillfället, så…
Jag är 29.
Yngre än min dotter.
Så du siktar på första utredningsenheten en dag?
Ja. Jag älskade kriminalserier som barn, därför valde jag den här branschen.
Då tänker man först och främst på första utredningsenheten:
Mord, rån, kidnappning, gisslantagning…
Förlåt. Jag har alltid varit på andra utredningsenheten.
Nej, jag menade det inte så.
Men en veterankriminalare och en ny kvinnlig kriminalare låter som en serie.
Den kvinnliga kriminalaren räddar veteranen ur en knipa!
Jag förstår.
Om nåt händer, räknar jag med dig.
Varför utreder ni oss?
Det är en miljard! Fattar ni inte? De snodde en miljard!
Jag förstår. Därför lyssnade vi på vad du har att säga.
Skynda er då och fånga dem!
-Skaffa ens tillbaka min miljard! -Vi ska verifiera…
Han kom från Shibuyas polisstation.
-Det är bevisen! -Hur gick det?
Eftersom han beter sig så där,
åker jag till firman imorgon och pratar med anställda.
De var fastighetssvindlare!
Ni får väl tillbaka pengarna? Jag ber er.
Får jag följa med imorgon?
-Va? Men, Tatsu… -Jag ska inte störa din utredning.
Det är för henne.
Jag vill att hon ser ditt arbete och lär sig av det.
-Men jag… -Eller hur?
I mötet deltog alltså en gammal man som kallade sig Shimazaki,
en ung man som skötte fastigheten,
och en medelålders man som var mäklare, eller hur?
Ja, det var de tre.
Liknar någon av dessa fastighetsförvaltaren eller mäklaren?
Han! Det var han!
-Var han mäklaren? -Ja, troligen.
Vad då troligen? Det är definitivt han!
Han pratade med en falsk Kansai-dialekt.
Kriminalare, snälla, fånga honom snabbt. Få tillbaka min miljard!
Vänta lite.
Det var väl inte bara de tre under uppgörelsen?
Var den här mannen med?
-Var han det? -Nej, det tror jag inte.
Den här mannen då?
Jag vet inte. Fotot är för suddigt.
Är de också fastighetsbedragare?
-Tja… -Varför kan ni inte fånga dem?
Ni har foton och ni vet identiteterna.
Ni borde fånga dem direkt.
Det är en miljard!
De lurade mig på en miljard yen! Fort, fånga dem, och ta tillbaka pengarna!
Om ni inte gör det
går mitt företag under!
Herr Maki,
fastighetsbedrägeri är inget simpelt brott.
Fastighetsbedrägeri är en bluff som utförs av de allra bästa proffsen.
De är väl insatta i alla lagar och regler som rör fastigheter.
Ta den här killen, Goto.
Han var en gång en utmärkt juridisk notarie.
Han har även flera yrkeslegitimationer relaterade till fastigheter.
Som du vet har han även talets gåva.
Det är därför även fastighetsproffs som ni lätt blir lurade.
Det är ett typiskt fastighetsbedrägeri med hjälp av en falsk ägare.
Hur som helst,
det är fler förövare än bara de tre ni träffat.
Så ni förstår,
om vi inte fångar dem alla,
löser det här fallet sig inte.
Min miljard…
När får jag tillbaka min miljard?
Miljarden som överfördes till gruppens fiktiva konto
har skickats till ett konto utomlands.
Därifrån skickas det till ett annat land,
en skuggbank, eller konverteras till virtuell online-valuta.
Med andra ord kommer pengarna att tvättas.
De fortsätter med dessa bedrägerier trots riskerna,
för även om de grips och hamnar i fängelset,
så har de miljarder undangömda när de kommer ut.
Självklart ska vi utreda det här,
men om pengarna når ett land som inte samarbetar…
Vad händer då?
Då kan vi tyvärr inte nå pengarna.
Varför svarade du inte?
Fattar du inte vad som hänt? Jag förlorade mitt jobb…
Håll käften, din bitch!
Dö…
Dö!
När Mike Homes-incidenten upptäcktes hade vi lämnat Tokyo.
Ingen av oss visste var de andra var eller vad de gjorde.
Du missade med flit, va?
Jag förstår. Jag var som du förut.
Men, vi dödar inte för nöjets skull.
När man dödar och äter köttet känner man inte smaken av döden,
utan smaken av livet.
Känna smaken av livet…
Vems liv? Vilket liv?
Lever jag ens till att börja med?
Va? Nej!
Min familj kanske är i huset!
För åtta år sen i en brand i mina föräldrars hem,
miste jag min mor, min fru och min unge son.
Min far hade anlagt branden.
Men det var inte bara min far som tog min mors, frus och sons liv.
Tack.
Förlåt att jag tvingade dig att tillbringa semestern med mig.
Ingen orsak.
-Är det tråkigt? -Nej då. Självklart inte.
Det är tråkigt för mig.
Va?
Det är nästan som om den visste att vi skulle döda och äta den.
Vårt tidigare jobb var likadant.
Bytet var där som om det låg i dess öde att bli lurad.
Ett tråkigt byte, som om det kom frivilligt för att luras.
Vad skulle göra det bättre?
Jag vet inte.
Men…
…det kan nog bli bra med dig.
Jag känner på mig det.
När spänningen över incidenten lagt sig, återvände vi till Tokyo,
och började jobba på ett nytt mål, vårt största hittills.
Ska vi börja?
Varsågod, Takeshita.
Okej.
Kouan-ji-templet. Det ligger i Takanawa, Minato City.
Det byggdes under Edo-perioden,
och Buddhastatyn i huvudbyggnaden är ett viktigt kulturminne.
Ägaren är den bofasta prästen, Natsumi Kawai, 45 år gammal.
Hon bor ensam på tempelområdet.
Och den här gången siktar vi på
den 3 200 kvadratmeter stora marken som är bredvid templet.
Det finns en parkering för 80 bilar och en rehabiliteringsanstalt.
För skurkar?
Den tidigare bofasta prästen var Kawais bortgångna far.
Han samarbetade med regeringen för att återintegrera frisläppta.
Men nåt hände för fem år sen.
Gäller det ex-maken? Han gifte in sig i fruns familj, va?
Ja. Rehabiliteringsanläggningen var endast för kvinnor.
Och Kawais make, som var ansvarig, var en skandalös skitstövel.
Han gökade nog med alla kvinnorna som kom dit.
Han var då hjälpsam.
Regeringen kom på honom, och han rymde med en kvinna från anläggningen.
En skvallerblaska skrev om det och anläggningen stängdes.
Sedan incidenten har Kawai hållit sig gömd och tillbringar sina dagar
inne i templet.
Jag förstår. Det blir knepigt om ägaren alltid är i huset.
Då gör vi inget med en falsk ägare.
Och nunnan säger att hon aldrig ska sälja fastigheten, va?
Det här är ogenomträngligt.
Ska vi börja med att hålla utkik? Nåt kanske dyker upp.
-Okej. Gör det du. -Okej.
Goto, vad säger du om fastigheten?
En tio miljarders affär är knepig, så jag informerar underjorden också.
Skumma mäklare och fastighetshajar…
-Jag träffar några efter det här. -Jag förstår.
Reiko, jag vill att du väljer en bedragare.
Vänta nu. Måste vi raka nåns huvud?
Självklart.
Man ser genast om det är en peruk.
Det är ett stort hinder.
-Ändå rakar kvinnor sig gärna där nere. -Håll käften.
-Jag ska döda dig. -Du.
Hallå!
-Om vi fortsätter ska jag ha förskott. -Du fick det redan.
Jag använde alla pengarna på att undersöka det här!
Jag förstår. Jag har pengarna redo imorgon.
Vad ska vi göra åt det här?
Hur ska vi klara det utan marken? Nå, utvecklingsavdelningen?
Alltså, förhandlingarna gick smidigt, och vi skulle skriva under kontraktet…
Jag frågade inte dig!
Förlåt.
Aoyagi.
Förklara.
-Tre dagar innan vi skulle skriva under… -Vad hände?
Ägarens älskarinna blev gravid. Frun fick reda på det, så de skiljer sig.
Ska hon ta över fastigheten?
Handelsavdelningen hade kommit rätt långt, så jag förstår att Sunaga exploderar.
Om 25:e våningen får nys om det blir det problem.
Hur mycket förlorar vi?
Allvarligt? Aoyagi gjorde bort sig.
-Vad ska du göra nu, Aoyagi? -Jag letar efter ett alternativ.
Va? Har du nåt på gång?
Nej, inte än.
Med sju miljarder bara för marken är det ett enormt projekt!
Du hittar inte nåt så lätt!
Jag listar ut nåt!
Ge mig en månad.
Tror du att du kan göra nåt? Hallå! Jag anmäler det högre upp, Aoyagi!
Den jäveln!
Otani! Ge mig information om alla fastigheter ni undersöker!
Uppfattat.
Nåt mer?
Det är allt.
Jag beklagar.
Att beklaga hjälper inte! Om ni inte har nåt, hitta nåt!
Att hitta nåt till ett så stort projekt är inte…
Vi kommer ingenvart med att sitta och vänta!
Mäklare är inte de enda med information.
När jag var i er ålder
kände jag mäklare och fastighetshajar, och jag…
Med all respekt, det är emot reglerna…
-Det här är krig. -Va?
I ett krig ska man överleva!
Ett krig är en kamp om land.
För att fånga en fastighet i ett välutvecklat Tokyo,
måste man göra det som krävs.
Så gör utvecklare!
Vi utkämpar ett krig!
Det räcker.
Okej. Till era platser.
-Tack. -Ursäkta.
-Som från bubblan på 80-talet. -Är det inte trakasserier?
Jag spelade in det för att ha bevis om nåt händer.
-Suveränt. -Oimachi och…
Tatsu.
Gällande fastighetsförvaltaren vid uppgörelsen med Mike Homes…
-Den unge killen vid namnet Inoue? -Ja.
Jag kollade adressen på kortet. Han verkar ha bott där,
men han kan förstås bara ha använt adressen för post.
Och nu?
Med nya hyresgäster kunde de inte samla bevis.
Och vad säger de högre upp?
Utredningshögkvarteret krymper. Jag har ett nytt fall.
Jag har inget att göra med det här längre.
Borde vi inte rapportera till kommissarie Haba?
Nej, det är ingen fara. Det här är ingen utredning.
Det är praktisk träning för dig.
-Ja? -Ursäkta att jag stör.
Jag är Shimomura, andra utredningsenheten.
Vi frågade innan om herr Inoue, den tidigare hyresgästen.
Var ni inte klara?
Har nåt dykt upp sen dess?
Kanske lite post med namnet Inoue.
-Inget särskilt… -Va?
-Är det inte Uber Eats? -Det är det inte!
-Får jag gå nu? -Jag förstår.
Men om du minns nåt kan du kontakta mig…
Alla blåmärken. Hon har blivit misshandlad, va?
-Än sen? -Tänk om det sker regelbundet?
Även om det vore så är det inte vårt jobb.
Du, hallå!
Det är Uber Eats. Jag har er mat.
Det tog en evighet.
-Har du en minut? -Va?
Är du hans flickvän?
-Är du i knipa? -Vad säger du?
-Om du blir slagen borde du rapportera… -Vad fan gör du?
Aj.
-Hallå… -Vad gör du?
Vänta lite…
Jag ger mig.
Tränar du, kriminalare?
MMA? Jag tränar också.
-Va? -Kampsport.
Det här är från en match.
Va? Är det?
Det där var ojuste.
-Jag är mycket starkare än honom. -Åh, nej. Förlåt mig.
Nej, förlåt mig också.
Jag ljög innan.
Jag fick ett konstigt brev.
Jag blev rädd och slängde det.
Varför blev du rädd?
Tja…
Är det den här?
CHIBA-FÄNGELSET MASAMI TSUJIMOTO
Det är den. "Chiba-fängelset…"
"Takumi Tsujimoto"?
Inget nytt idag heller.
Så är det.
-Takumi. -Tack.
Räcker det inte för idag?
Vi kan titta med kameran ändå.
-Nunnan gör knappast nåt mer. -Jag antar det.
Om det var en ung kvinna eller en kändis vore det kul att spionera.
-Små nunnor har väl inte sex? -Jag vet inte.
Skulle du ligga med henne?
-Va? -Jag kunde göra det, med nöd och näppe.
Jag vill ha öl. Jag borde nog köpa lite.
Takeshita skulle bli arg.
Jag är inte rädd för den pundaren!
Att vara instängd här så länge påminner mig om ungdomsanstalten.
Gör det?
Förresten, när började du med sånt här?
Vad fick dig att vilja bli en fastighetssvindlare?
Jag vet inte.
Vad gjorde du innan du blev svindlare?
Jag var chaufför.
Jag förstår.
-Ja? -Var är du?
-Jag väntar på Saki i Roppongi. -Tiden tog slut för länge sen!
Hennes nästa kund väntar. Vad gör du?
-Ja. Förlåt. -"Förlåt" fixar inget, idiot!
-Okej. -Gå till hennes rum och hämta henne!
Okej.
Saki kom nu. Vi är på väg.
-Bra jobbat. -Kan du verkligen inte ta en annan bil?
Den här stinker, är liten och smutsig.
Jösses, öppna ens fönstren!
På den tiden
hade jag varit en enstöring i två år, gjort inget efter att ha förlorat allt.
När mina pengar tog slut
svarade jag på en onlineannons som efterlyste chaufförer,
så jag började köra exklusiva callgirls.
Vilken tur jag har.
Den här killen är kinky, men han betalar bra för extragrejer.
Kan du åtminstone svara?
Jag levererar callgirlen.
Hon får 300 000 yen för två timmar utan penetrerande sex.
Jag tar pengarna. När de är klara kör jag henne till nästa kund.
Jag tänkte tillbringa resten av mitt liv i samhällets skugga.
SAKI
-Ja? -Ursäkta mig.
Nåt hände som jag vill diskutera med dig. Kan du komma till rummet?
Förlåt att jag stör.
Jag ville vara lite äventyrlig. Det var givetvis med samtycke.
Hon sa att jag fick göra det om jag gav henne en miljon yen.
Ja, jag tror att hon är död.
Att lämna henne så här hade orsakat en scen,
så därför ringde jag dig.
Du kan väl ta det här och låtsas att du inte såg nåt?
Jag erbjuder det som ett tecken på nåd mot dig.
Innan jag ringde dig kontaktade jag en bekant.
Han tar hand om såna här problem.
Om tio minuter kommer han, och kroppen försvinner utan ett spår.
Men om du väljer att tacka nej,
blir du också omhändertagen.
Du fattar, va?
Jag dog redan för länge sen.
Saki.
Är du okej, Saki?
Saki!
Han! Han nästan…
-Den mannen… -Jag vet.
Saki, berätta inte för nån om det här.
Va? Fan ta dig!
Jag blev nästan dödad! Han dödade mig nästan!
Håll käften!
Ta pengarna och glöm det här.
Gå.
Dra!
-Adjö. -Vänta nu.
Du…
Du har dödat nån förut, eller hur?
Om du nånsin är i knipa,
kontakta mig.
Vänta nu för i helvete! Vad fan är det med honom?
Jag anmäler honom till jobbet!
Och vad fan är det med dig?
Ignorera mig inte!
Hallå! Ditt kräk!
Dö, din psykopat!
-Var det pengarna? -Va?
Fastighetssvindlare tjänar ju en massa pengar.
Du får väl 100 miljoner yen per jobb? Vilken tur du har.
Takeshita ger knappt nåt till underhuggare som jag.
Därför sa jag häromdagen att jag också ville bli svindlare.
Han sa att det inte är för skolavhoppare.
-Är inte det hårt? -Jo.
På tal om det, gick du på högskola?
-Det gjorde jag. -Oj.
Jag borde ha stannat i skolan oavsett framtidsplaner.
-Åh. -Hej.
-Hej.
-Aj. -Hur går det, Takumi? Hur mår nunnan?
-Jag har inget på henne än så länge. -Jaså?
Hon har hållit sig till samma rutin hela veckan.
Sutrasång från 05.00 i stora salen, sen städa templet,
och sköta växterna i trädgården.
Hon stänger huvudporten efter kvällssutran och är resten av dagen hemma.
-Hon är en enstöring. -Ingen frågade dig.
Ojdå.
-Har du gått ner i vikt? -Va? Har jag det?
Han är så allvarlig att han håller vakt även när nunnan sover.
Som jag sa, ingen frågade dig.
Vill du ha lite? Det ger dig energi.
-Takeshita. -Ja?
-Det där är ett brott. -Nämen, se vem som kastar sten i glashus!
Kom igen, Takumi skulle aldrig använda meth…
-Håll utkik. -Okej.
Jag fick intressant information.
Vad är det?
Jag hittade bokföringsfirman som sköter templets ekonomi,
och bad personalen se på inkomster och utgifter.
KOUAN-JI HUVUDBOK
En stor summa flyttas regelbundet
från templets konto till Kawais konto.
Se på förra månaden. Fem miljoner på en gång.
Det är nåt skumt här.
Ja…
Alltså… Va?
-Vad är det? -Nån kom ut.
Va?
-Är det Kawai? -Nej, hon ser annorlunda ut än vanligt…
Men är det hon?
Det är nunnan, eller hur?
Va? Takumi?
-Sätt fart du också! -Okej.
Jösses.
-Hon tog riksvägen till Tamachi! -Uppfattat!
-Skynda, Orochi! -Ja då!
-Den där! Tokyo Musen-taxin. -Jag vet.
Vart är hon på väg?
Vänta.
Känner du till några avtal som kan slås fast genast?
Ju större mark, desto bättre.
Jag ger efter på villkoren så mycket jag kan.
-Den här är till dig. -Snackar vi om projektet?
Ska tomten ersätta Oimachi-fastigheten?
Va? Tja, ja…
Jag hörde allt.
Avtalet gick inte igenom, va?
Ja. Du avslöjade mig.
Med all respekt, Hayashi, vi har känt varandra länge.
-Skulle du kunna hjälpa mig? -Vad pratar du om?
Du tvingade mig att göra allt ditt smutsjobb,
och du skördade all belöning.
Och när det blev obekvämt,
släppte du mig som en ödla släpper sin svans.
-Den gången… -Jag fick tre år för det!
Nu när du är i en knipa, vill du att jag gör ditt smutsjobb igen?
Driver du med mig, Aoyagi?
Hur som helst,
en del skurkar kan vara bittra, så var försiktig.
Just det.
Var snäll och gå.
Nämen? Är det du, Aoyagi? Vad gör du här?
Så nostalgisk jag blir! Gick du till gamle Hayashi?
Dina metoder är förlegade.
Vi rör inget från fastighetshajar. Juristerna tillåter det inte.
Ge upp bara. Vi klarar oss med 200 miljoner i förlust.
De förlåter en sådan förlust med tanke på din prestation hittills.
Men du kommer nog aldrig högre upp än du är just nu.
Hallå? Ordförande. Ja.
Är ni redan där? Jag förstår. Vi skyndar oss.
Kom nu.
Kom igen, skynda.
-Det där är väl ett hotell? -Orochi, parkera bilen.
-Ta med väskan där bak. -Vänta, Takumi!
3507.
Ursäkta mig.
-Välkommen. -Är rum 3507 ledigt?
-Rum 3507? -Ja.
Det är det första rummet jag bodde i med min flickvän för ett tag sen.
Vi äter middag här idag. Jag ville överraska henne.
Jaså? Jag förstår. Ett ögonblick.
Jag beklagar verkligen,
men tyvärr är rummet upptaget just nu.
Jag förstår. Vad kan jag göra?
Är rummet bredvid ledigt?
-Ett ögonblick. -Tack.
-Rummet bredvid är tomt. -Tack.
Där är du ju!
Takumi, hur går det?
Det här hotellet är verkligen flott.
Vad då?
Tillåter de inte organiserad brottslighet på rummen?
-Håll käften! -Vad sa du?
-Vi går. -Han ser stark ut.
Förlåt.
Vad ska vi göra nu?
Bara vi hade ett hemligt vapen i rockärmen som Tom Cruise,
och kunde typ klättra från taket.
-Va? Vem ringer du? -Mitt hemliga vapen.
Det var nära! Vad fan gör du…
Nu! Där. Jag har den! Ja… Nej!
Nej… Fan.
Hallå? Nagai? Kan du prata?
Takumi? Inte nu. Det flyter bra. Vi pratar en annan gång.
Vänta, ett ögonblick.
Hade du inte problem sen din katt fick många kattungar?
Vad då?
Om du gör jobbet, presenterar jag dig för nån som kan ta dem.
De är väl inte skumma djurmäklare?
En veterinär jag träffade för länge sen. Jag skulle aldrig låta katterna avlivas.
Jag lovar.
Tja…
Rumsnumret spelar ingen roll, skaffa bara ett nyckelkort.
Ursäkta mig. Var är toaletten?
-Toan? Den här vägen. -Tack.
Takumi, du har tur.
Hotellet använder den gamla modellen av VingCard Vision-lås.
Det säger dig inget.
När en Hamas-ledare mördades på ett hotell i Dubai
tog de sig in med dem.
-Nagai, kan du skynda dig lite? -Okej.
Jag förstår.
-Takumi. -Vad är det?
Säkerheten på hotellet kan vara rätt tajt.
Du har nog bara 45 sekunder på dig.
Fyrtiofem sekunder? Okej, skynda dig.
Visst.
Klart. Lycka till.
-Takumi! -Här är ert rum.
Jag uppskattar att du visar oss till rummet.
Du har blivit viktig, eller hur?
Att eskortera er kommer alltid att vara mitt jobb.
Skönt att höra.
Det är här.
Trevlig vistelse.
Den jäveln!
Och? Hör du nåt?
Undertexter: Hanne-Marie Pöysä